1912. No. 10. OM DET SINDSSYGERETSLIGE TUTEL. 
163 
legale tutelformer blev fortrængte af det illegale fattigvaesenstutel, men den 
gik betydelig videre, idet ogsaa alle de legale tutelformer efterhaanden under- 
gik en forandring, der navnlig for det legitime tutel var dybt indgribende. 
Det er ovenfor antydet, at lovbogens ordning af det legitime tutel 
allerede for midten af forrige aarhundrede ikke længer var i overensstem- 
melse med retsbevidstheden, og at der derfor, uagtet loven forblev -ufor- 
andret, udviklede sig en sædvaneret, ifølge hvilken den legitime tutelmyndig- 
hed kun tilkommer en langt snevrere kreds af slægtninge end den i loven 
fastsatte. 
Eftersom emancipationen af kvinderne ved aarhundredets midte tog 
fart, begyndte man at føle det rimeligt, at ogsaa fuldmyndig kvinde havde 
ret og pligt til at udføre legitim tutelmyndighed; og overensstemmende med 
denne opfatning godtog praxis en ordning, ifølge hvilken ogsaa kvindelig 
slægtning udøvede legitim tutelmyndighed overfor en sindssyg, f. ex. ved 
at begjære ham indlagt i sindssygeasyl. Den stærke svækkelse af det legi- 
time tutel og asylernes adgang til helt at unddrage sig dette gjorde det 
let for asylbestyrerne at gjøre den her omhandlede indrømmelse. 
Men med godtagelsen af det kvindelige legitime tutel var selvfølgelig 
lovbogens rækkefølge sprængt. Paa denne maade fæstnedes efter- 
haanden en sædvaneret, ifølg'e hvilken det legitime tutel kan 
udøves af ægtefælle, fader, moder!, søn, datter, broder, søster, 
farfader, farmoder, morfader og mormoder. 
Slægtningerne er opregnede i den orden, i hvilken de har været anseede 
som berettigede og forpligtede til at overtage tutelet, og under samme led 
har den ældste været anseet som nærmest. Rækkefølgen har dog aldrig 
været betragtet som aldeles bindende, og den fjernere slægtning har der- 
for været anseet som berettiget og i tilfælde forpligtet til at træde i den 
nærmeres sted, naar der har foreligget fyldestgjørende grund hertil. 
Denne ordning, som man kunde kalde den nye værgetavle, støttedes 
ved straffelovens $ 78 om adgang for fornærmede til at reise paatale ?. 
Den departementale komité af 22de Januar 1910 udtaler i sin indstilling: 
»Ifølge lov av 29de juni 1911 om kvinder som verger m. v. er kvinder nu 
likestillet med maend med hensyn til adgang til at vaere verger. Herved 
kan den retsdannelse, som har anerkjendt kvinder som fedte verger for sinds- 
syke, siges at ha faat sin sanktion.« 
Som forældre regnes ogsaa stedforældre, der har forældremyndighed. 
Som sedskende regnes ogsaa halvsedskende. 
Denne paragraf medtager dog ikke — uvist af hvilken grund — sedskende. 
