188 PAUL WINGE. 
M.-N. Kl. 
at de til sine tider — navnlig i den senere Middelalder — har repræsen- 
teret en større brøk af det samlede antal sindssyge, end de fortiden gjør. 
Men er dette saa, da maa det samlede antal sindssyge altid have været 
betragteligt. Vistnok savnede man i Middelalderen, ligesom i den tidligere 
Oldtid, forstaaelse af, at vanvittighed og afsindighed er sygdomme, som 
kræver en lignende retsstilling som de galnes; men deraf følger naturligvis 
ikke, at man manglede kjendskab til disse tilstandes existents. Man vidste 
baade om dem og om andre sindslidelser. Her skal kun nævnes, at de 
sexuelle abnormiteter — navnlig homosexualiteten — til alle tider har været 
saavidt udbredt blandt stammer og nationer, at man i de ældste love finder 
hensyntagen til dem. Allerede Moseloven fordømmer homosexuelle hand- 
linger og bestialitetsforbrydelser. 
Der forligger en række kjendsgjerninger, som synes at gjøre det 
sandsynligt, at de sindssyges antal i de forskjellige historiske perioder har 
været vexlende, til nogle tider aftagende, til andre tider tiltagende. 
Til belysning af disse kjendsgjerninger og deres indbyrdes forhold 
anser vi det paakrævet for et oieblik at forlade vor fremstillings hovedløb 
og gaa ind paa en sidevei. Digressionen skal dog blive ganske kort, idet 
vi ikke har til hensigt at give en historisk oversigt over de herhenhørende 
emner, men alene vil forsøge at punktere enkelte vigtige linjeretninger. 
Vi maa med vort nuværende kjendskab til sindslidelserne anse os be- 
rettigede til at antage, at naturen ingenlunde har draget nogen skarp grænse 
mellem sindssvaghed og sindssygdom, men at det store antal af begge disse 
grupper (altsaa samtlige sindslidelser) har visse fælles aarsager. 
Efter vor mening maa det ogsaa antages, at den overveiende del af 
sindslidelserne er en manifestation af et stort grundonde, som i det ene til- 
fælde kan give sig udslag som en psykopathisk personlighed, i det andet 
som en sexuel abnormitet, f. ex. homosexualitet, i det tredje som en sinds- 
sygdom og i det fjerde som kriminalitet o. s. v. Dette grundonde 
er den psykopathiske degeneration. 
Dersom man nu antager, at degenerationen kan ytre sig som en række 
forskjellige biologiske og sociale brøst, da synes det rimeligt at antage, at 
disses forskjellige ytringsformer ogsaa med hensyn til hyppigheden staar i 
et vist proportionalt forhold til hverandre. Ved studiet af den ene fore- 
komst vil man isaafald finde kjendsgjerninger, som tillader os at drage 
slutninger ogsaa med hensyn til den anden. Det ene fund kan kaste lys 
over det andet, og en sammenstilling kan give værdifulde resultater. 
Studiet af sindssygeondet i dets sammenhæng med de øvrige sociale 
brøst har efter vor opfatning allerede givet resultater, som tillader os at 
danne os visse forestillinger om sindssygdommenes relative hyppighed 
