196 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
Der foreligger ogsaa en speciel grund til at antage, at sindssygdom- 
menes udbredelse dengang maa have været mere begrænset, end tilfælde 
er i vor tid. Vi sigter til mangelen paa sindssygeanstalter. 
Havde sindssygdommene dengang havt en udbredelse som i vor tid, 
vilde utvilsomt udviklingen under de samfundsforholde, som herskede i det 
romerske keiserrige, have fremtvunget oprettelsen af anstalter svarende til 
vor tids sindssygeasyler; men hvis saadanne havde existeret, maatte vi 
have havt nogenlunde fyldige og paalidelige efterretninger herom, noget som 
vi ganske mangler. 
Vistnok afhænger behovet for plads i sindssygeanstalt ingenlunde ude- 
lukkende af sindssygdommenes antal, men ogsaa af deres art og forløb; 
men vi ser ingen grund til at antage, at fordelingen af sindssygdommene 
dengang har været væsentlig forskjellig fra nutidens. Den psykopathiske 
degeneration maa have været af samme art. 
I de større byer — og først og fremst i Rom — har behovet for at 
anbringe urolige og farlige sindssyge ganske vist været stort; men her 
havde man fængsler, med hvilke man til nød kunde hjælpe sig, og det 
keiserlige reskript, som indførte det autoritative tutel, gav ogsaa lige- 
frem anvisning paa at benytte fængslerne til dette brug. I enkelte til- 
fælde kunde vel ogsaa den autoritative tutor greie sig med et privat hus; 
og i den keiserlige skrivelse til Scapula Tertyllus gives anvisning paa 
at holde den sindssyge modermorder lænket i hans egen villa. Forpleiningen 
af de ikke særlig vanskelige sindssyge var overladt til den private tutor 
og læge, der maatte ordne sig paa bedste maade i den syges, tutors eller 
et andet privathus, og der foreligger neppe oplysninger om anbringelse af 
flere sindssyge i samme hus. 
Medens det romerske rige kjæmpede sin dødskamp, gik de store byer 
fallit og blev tildels ødelagte. Bybefolkningen flyttede efterhaanden tilbage 
til landet, og naturalhusholdningen traadte atter i stigende grad i penge- 
husholdningens sted. 
Imidlertid var kristendommen traadt frem og havde vundet magten, 
medens det romerske rige endnu bestod; og uagtet den romerske stat 
blev beseiret, lagde kirken de fremmede erobringsfolk ind under sit herre- 
dømme; og hvad den tabte i øst og syd, gjenvandt den mangedobbelt i 
vesten og norden ved erobringen af hele Europa. 
Allerede medens det romerske rige endnu var udelt, tog den katholske 
kirke med alvor og kraft fat paa den store opgave at gjenreise det gamle 
romerske ægteskab, og eftersom de nye stater voxede op paa romerrigets 
ruiner, førte kirken sit matrimonielle program med til de nye folk. 
