198 PAUL WINGE. M.-N. KI. 
mets point de résistance. Den organisatoriske kraftudfoldelse, som udferte 
denne stordaad, foregik dog ingenlunde jevnt og sikkert gjennem hele 
dette lange tidsrum; tvertimod var den afbrudt af truende nedgangstider; 
men saa vidt som inden den romerske keisertids overklasse naaede oples- 
ningen ikke, og slægten evnede derfor at reise sig paany. 
Det maa af socialmedicinske grunde paa forhaand antages, at gono- 
chorismens stand har været vexlende hos de forskjellige nationer i løbet 
af de tusind aar, som Middelalderen omspænder. Man maa efter det oven- 
for anførte være berettiget til at gaa ud fra, at gonochorismen har været 
forstærket i patriarkatets ældste tid; og det er paa forhaand rimeligt at 
vente, at man vil kunne eftervise en svækkelse af de under denne opløs- 
ningstilstand, som indtraadte i Middelalderens sidste aarhundreder. 
Vi har ogsaa historiske oplysninger, som i hei grad bestyrker denne 
forhaandsantagelse. 
Som ovenfor omtalt levede endnu paa Tacitus's tid Germanerne (eller 
ialtfald flere germanske stammer) i matriarkat og dyrkede jordgudinden 
Nerthus!. Ved vikingtidens begyndelse” finder vi hos Nordgermanerne 
denne Nerthus forvandlet til en mandlig guddom Njerd-Frey?, under hvis 
offertjeneste phallos-ceremonier kom til anvendelse". 
Over denne udviklings væsen kastes et skarpt lys ved den historisk 
sikre efterretning vi har om, at en germansk stamme ved begyndelsen af 
det rode aarhundrede øvede algolagniske skikke. 
Ipv-FApLAN? fortæller om en skibsbegravelse, som han overvar paa 
.1 Navnet /Verthus er af samme stamme som sanskrit wr/u, der er en af betegnelserne for 
jorden. 
t5 
Den omstændighed, at Romerne fra slutningen af det ıste aarhundrede overfor. Ger- 
manerne maatte indskrænke sig til defensiven, taler for, at de sidstnævntes gonochorisme 
allerede paa denne tid har været adskillig styrket. 
3 Om Nerthus og Froydyrkelsen se Macnus OLSEN: „Fra gammelnorsk mythe og kultur“ 
i tidsskriftet „Maal og Minne“ 1909 s. 17 samt „Det gamle norske enavn Njardarlog“ i 
Videnskabsselskabets forhandlinger 1905. 
4 BACHOFEN omtaler paa flere steder sammenhængen mellem matriarkatet og dyrkelsen af 
en gudinde, som repræsenterer jordens frugtbarhed, f. ex. den græske Jnujtno. Man 
har fra filologisk hold villet forklare den kvindelige Nerthus's overgang til den mandlige 
Njordr som fremkaldt ved det sidste navns sprogform (masculinum). Vi anser det for 
rimeligere at antage, at den mythisk-religiose idékreds har undergaaet en omdannelse, 
og at navnordets kjon i overensstemmelse dermed er forandret — ikke omvendt, at en 
forandring af ordets kjen har bevirket en omformning af mythens indhold. Under 
matriarkatet repraesenterer 'spirebunden (jorden) det livgivende princip, og dette per- 
sonificeres da naturligvis som en kvinde. Under patriarkatet repræsenterer derimod be- 
frugtningen det livgivende princip, som da selvfølgelig personificeres som en mand. 
> Jeg har tidligere benyttet en urigtig persisk skrivemaade af navnet, nemlig Foszlan. 
Her anvendes den rette arabiske navneform, 
