206 PAUL WINGE. M.-N. KI. 
i hei grad styrket, navnlig derved, at byraadet i kjsbstæderne og menigheds- 
almuen paa landet fik ret til at kalde prester !. 
Ved Cunmisriaw III's kirkeordinants af 1539, der ogsaa fik retskraft i 
de norske byer, indførtes en menighedsforvaltning af kirkegodset ?. 
Angaaende fattigpleien bestemtes, at alle til den henlagte legatmidler, 
bøder, gaver og almisse skulde samles i »de fattiges kiste«. Denne indtægt 
og formue (»de fattiges gods«) skulde forvaltes af diakoner, som beskikkedes 
af øvrigheden, og som skulde staa under opsyn og aflægge regnskab for 
byraadet? og sognepresten. 
Som stiftelsesmidler blev ogsaa hospitalerne lagt under diakonerne; 
og hospitalspleien blev paa denne maade et led i kjebstadskommunernes + 
almindelige fattigpleie?. 
For det tilfælde, at det skulde vise sig, at de midler, hvorover »de 
fattiges kiste« raadede, ikke blev tilstrækkelige, havde kirkeordinantsen be- 
stemt, at kongen vilde lægge mere til; og dette løfte indfriede CHRISTIAN 
III i stor udstrækning saavel i Danmark som i Norge, idet pengene for den 
væsentligste del tilveiebragtes af de konfiskerede klostres formue 6. 
Den 21de November 1538 udgik saaledes et reskript til borgermester 
og raadmaend i Oslo, at de maa annamme Graabrodreklostret sammesteds 
og gjøre det til byens hospital og lægge dertil den rente, som ligger til 
det andet hospital” til de syges ophold. 
Ved Ribe-artiklerne af 4de Mai 1542 forandredes kirkeordinantsens 
bestemmelser om hospitalerne i væsentlige henseender. For det første be- 
stemtes der, at deres formue skulde forvaltes af »forstandere«, som skulde 
have sit underhold af hospitalet, ikke af »de fattiges kiste«, og som skulde 
aflægge regnskab for stiftsøvrigheden og kjøbstadens sogneprest og kapitel, 
om saadant fandtes; medens indlæggelsen fremdeles skulde ske med by- 
raadets og sogneprestens raad og samtykke. For det andet fastsattes det, 
at alle dengang existerende offentlige hospitaler skulde være »almindelige 
hospitaler«, og med denne sidste bestemmelse er sammenhængen folgende. 
Se ASCHEHOUG ovencit. s. 87. 
w 12 - 
Se ABSALON TARANGER: Bergens kommunes forhold til St. Jørgens hospital. 
Der findes neppe exempel paa, at ordinantsens bestemmelser er gjorte gjældende paa 
landet. 
^ Samtidig hermed bortfaldt for byernes vedkommende opkrævning af de fattiges andel 
af tienden. 
5 Udenfor kjøbstæderne fandtes i tiden nærmest efter reformationen ingen hospitaler. 
Derimod existerede der i Middelalderen ogsaa paa landet flere saadanne. 
’ Kirkegodset blev for den største del ikke konfiskeret, og der skeede følgelig for denne 
dels vedkommende ingen overgang af eiendomsretten, men kun af forvaltningsmyndig- 
heden (se STANG ovencit. s. 16). 
‘ St. Laurentii. 
