214 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
samt 2 mænd fra det øvrige stift!. Overinspektoren skulde være kommis- 
sionens sekretær og aarlig revidere regnskaberne for samtlige fattigkom- 
missioner i stiftet. Kommissionen, der skulde holde sine møder i Tugt- 
huset under stiftamtmandens eller biskoppens forsæde, havde ledelsen saa- 
vel af stiftets fattigvæsen som af Tugthuset?. 
Ingen voxne personer kunde indsættes i Tugthuset uden efter dom; 
men anordningen bestemte en meget summarisk rettergang for en saa- 
kaldt tugthusret?, der kun havde at afgjøre, om indsættelse skulde finde 
sted, og hvis dom var inappellabel. Interneringstidens varighed bestemtes 
derimod af fattigkommissionen med stiftsdirektionens approbation?*. Der 
var var dog ogsaa lige fra anstaltens første tid adgang for de ordinære 
domstole til at idømme indsættelse i Tugthuset som straf for forbrydelse, 
hvilket navnlig brugtes for frb. mod N. L. 6—5—8 og 6—13—3, og saa- 
danne fanger forblev selvfølgelig i anstalten i den ved dommen fastsatte tid. 
Ved de organisatoriske anordninger for Bergens, Kristiansands og 
Trondhjems stifter blev ogsaa de øvrige tugthuse stillede under de re- 
spektive stifts-fattigkommissioner paa en lignende maade som skeet i Kri- 
stiania. For Bergens og Kristiansands stift oprettedes ogsaa tugthusretter. 
Reglerne for indsættelsen i disse anstalter var dog, tildels temmelig 
betydelig, afvigende fra dem, der gjaldt i Kristiania tugthus. Bergens og 
Trondhjems tugthuse havde mere karakteren af tvangsarbeidsanstalter, idet 
betlere og løsgjængere kunde indsættes af øvrigheden uden forudgaaende 
dom?; medens de gjenstridige tjenestefolk, lesagtige kvinder og uforligelige 
ægtefolk alene kunde indsættes ifølge dom afsagt efter de samme regler 
som i Kristiania. Børn kunde optages i begge anstalter efter noget for- 
skjellige regler 5. 
I Kristiansand gjaldt omtrent de samme regler, som er omtalte for 
Kristiania, dog med den væsentlige forskjel, at der ogsaa kunde optages 
personer til frivilligt arbeide, hvilke dog skulde holdes adskilte fra de 
øvrige lemmer. Denne afvigelse tør vel være foranlediget derved, at det 
allerede i 1774 havde vist sig hensigtsmæssigt at aabne Kristiania tugthus 
adgang til at optage frivillige fattige, der dog blev anbragte i et fra de 
1 Valgte af stiftsdirektionen. 
2 DAAE oplyser, at paabudet om kommissionens sammensætning ikke blev opretholdt, idet 
der aldrig blev opnævnt andre civile medlemmer end 4, senere 2, kjøbmænd fra 
Kristiania. 
o 
Retten bestod af sorenskriveren og 2 lagrettesmænd. Dens virkeomraade blev betydelig 
indskrænket ved den nyere fattiglovgivning, og endelig blev den formelt ophævet ved 
lov om Forandring i Behandlingen af Straffesager af 17de Marts 1866 § 37. 
Se herom ,Beretning om Beskaffenheden af Norges Strafanstalter og Fangepleie afgiven 
af den under rode Septbr. 1837 nedsatte Commission" s. 128 f. 
ot 
Med hensyn til varigheden af opholdet var bestemmelserne de samme som i Kristiania. 
Se ovencit. beretning. 
