218 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
optog spedalske (de saakaldte leproserier). Ogsaa vort land naaedes af 
sygdommen, og ogsaa vi fik St. Jørgens-huse, det er hospitaler kun be- 
stemte til at optage spedalske. 
I løbet af det r5de og 16de aarhundrede aftog overalt spedalskheden 
(hvilket utvilsomt for en væsentlig del skyldtes leproserierne), indtil den i 
løbet af det 18de aarhundrede blev indskrænket til mere afsidesliggende 
egne, f. ex. paa den norske vestkyst. 
I Norge havde sygdommen været adskillig udbredt overalt i landet; 
men paa reformationstiden var den paa det nærmeste indskrænket til Vest- 
landet. Naar Ribe-artiklerne kunde bestemme, at St. Jørgens-hospitalerne 
skulde omdannes til almindelige hospitaler, var dette begrundet deri, at 
spedalskheden var saa aftagen, at særlige hospitaler for denne sygdom ikke 
længer var paakrævede (Art. ıg)!. 
Samtidig med, at spedalskheden aftog, begyndte imidlertid veneriske 
sygdomme, navnlig den saakaldte »Radesyge« eller Saltflod (larverede for- 
mer af syfilis), at udbrede sig; særlig hjemsøgtes de sydlige dele af landet. 
Det var dog først efter midten af det 18de aarhundrede, at radesygens 
udbredelse fremkaldte foranstaltninger fra statsmyndighedernes side?; men 
da disse først for alvor var satte igang, blev de drevne med saadan kraft, 
at de kom til at danne indledningen til en hel ny tidsalder i vort læge- 
væsens historie; ja man kan uden synderlig overdrivelse paastaa, at disse 
foranstaltninger danner grundlaget for den medicinalordning, som lige til 
iaar har været gjaeldende®. 
Norge fik sin første fast ansatte, medicinsk-videnskabelig uddannede 
læge i 16037 (stadsfysikus i Bergen); men endnu ved aar 1750 havde vi 
i hele landet ikke paa samme tid mere end 5 embedsleger og i de 
større byer tilsammen 5—6 privat praktiserende læger med videnskabelig 
uddannelse. Hertil kom i nogle af byerne et lidet antal kirurger med 
højere uddannelse, hvoraf 3—4 havde fast ansættelse. 
- 
Ved reskript af 16de August 1713 blev der imidlertid oprettet et nyt hospital for spe- 
dalske paa gaarden Reknes ved Molde. 
12 
I fundats af 5te September 1755 for Arendals hospital bestemmes i kapitel 5, at der 1 
hospitalet skal indrettes en egen sygestue for dem, som lider af saltflod. 
3 J. Hjort: Indberetning om en i 1832 foretagen reise for at undersøge ondartede 
hudsygdomme (Eyr. B. 8, s. 11 f. og 1o1 t.). 
J. Hjort: Bidrag til Kundskab om de endemiske Hudsygdomme (Norsk Mag. 
blæser Rel) Br ss T): 
F. Horst: Sygehusene for veneriske Syge, Radesyge og andre ondartede Hud- 
sygdomme i Norge (Eyr. B. 10 (1835) s. 1—44, 192— 199 og 299 — 316). 
^ Allerede i Middelalderen havde vi havt ialtfald en enkelt videnskabelig uddannet læge. 
Se L. Fayre: Rafn Sveinbjørnssons liv og virksomhed (HrIBERGS Lommebog f. læger 
1879 S. 48). 
