240 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 
institution, og efterhaanden bygge flere saadanne statsanstalter. Han frem- 
sætter sin mening om dette punkt i folgende ord: »For at indføre en viden- 
skabelig Behandling og en passende Forpleining er det nødvendigt, at 
Staten overtager Bestyrelsen og Opførelsen af alle offentlige Sindssyge- 
Asyler. Den fremtidige Bestaaen og Vedligeholdelse af disse Indretninger 
sikkres derimod ved den Betaling, som Kommunerne erlægge for deres 
Syge«1, Paa den anden side vilde han dog tillade baade stiftelser og pri- 
vate at oprette sindssygeanstalter og drive disse som privat foretagende; 
kun forlangte han som uafviselig betingelse for at erholde denne ret, at 
enhver ny sindssygeanstalt under navn af sindssygeasyl skulde autoriseres 
af kongen og bestyres af en af kongen udnævnt eller dertil autoriseret 
læge, samt at sindssygeasylerne skulde være saavel i institutionel som i 
lokal henseende adskilte fra alle andre indretninger og staa direkte under 
rigets øverste medicinalbestyrelse. Stiftelse eller private skulde altsaa ikke 
have anden indflydelse paa asylets ledelse end den, som umiddelbart og 
nødvendigvis følger af at være eier; særlig skulde de hverken have ret til 
at ansætte eller afsætte bestyreren; medens paa den anden side kongen 
ved at fratage bestyreren autorisationen kunde fjerne ham og i tilfælde en- 
dog paalægge nedlæggelse af asylet”. 
Medens Horst vilde have to arter eller klasser af sindssygeanstalter, 
vilde Major kun oprette én sort saadanne; og samtlige sindssygeasyler 
skulde være institutionelt fuldkommen sideordnede med ganske de samme 
rettigheder og pligter samt stilling til medicinalstyrelsen. 
Til disse krav paa sindssygeanstalternes selvstændighed og ligestillelse 
kommer vi nærmere tilbage under gjennemgaaelsen af sindssygelovens § 1. 
Horst fandt det ikke nødvendigt at give en ny lov angaaende de sinds- 
syges behandling og forpleining, men vilde indtage de nedvendige bestem- 
melser herom i approberede regulativer. I disse vilde han bestemme, at 
de nye sindssygestiftelser alene havde tilladelse til at modtage sindssyge 
efter rekvisition i henhold til autoritativt tutel?. Major fandt vistnok en 
ny lov paakrævet; men han vilde, som ovenfor omtalt, i denne angaaende 
tutelet kun optage en bestemmelse, der til en vis grad begrænsede tutors 
magt overfor de i sindssygeanstalterne optagne patienter (sindssygelovens 
§ 13), og forøvrigt stille anstalternes pladse til raadighed for hvilkensom- 
1 Se ovencit. indberetning s. 37, sp. 2. 
2 Dersom man vilde oprette flere sindssygeasyler, maatte disse selvfølgelig være helt 
uafhængige af hverandre og ethvert enkelt af dem staa direkte under medicinalstyrelsen. 
3 Der vilde neppe fra N. L. 1—17—7 kunne hentes nogen indvending imod en saadan 
ordning, idet man kunde hævde, at det ved indlæggelsens nødvendighed var tilstrækkelig 
godtgjort, at den legitime tutor savnede middel til forsvarlig forvaring. 
