252 PAUL WINGE. 
M.-N. Kl. 
egen behandling eller forpleining; og saadanne syge kunde derfor forsørges 
som andre ikkesindssyge fattige. Komitéen fandt det ikke paakrævet at 
fratage fattigvæsenet befatning med en fattig og paalægge andre institutio- 
ner forsergelsespligten, alene fordi han var sindssyg, saalænge denne 
sygdom ikke krævede nogen speciel foranstaltning. 
Komitéen foreslog derfor, som ovenfor omtalt, at indsætte i loven be- 
stemmelser, hvorved de fattige sindssyge inddeltes i to klasser, den ene 
omfattende dem, hvis sygdom er af en saadan beskaffenhed, at de ikke 
tiltrænger særeget tilsyn eller bevogtning, den anden omfattende dem, 
hvis tilstand er saadan, at den (efter en læges erklæring) kræver en' fra 
sædvanlige fattiges forsørgelse særegen behandling. 
De sindssyge, som tilhører den første af disse klasser (der omhandles 
i lovens $ 17), skulde behandles og forpleies som andre fattige, og følgelig 
skulde udgifterne ved deres forpleining udredes som fattigudgifter. De sinds- 
syge, der tilhører den anden klasse, skulde derimod behandles for sin 
sindssygdom, og udgifterne med deres behandling og forpleining skulde 
udredes af vedkommende kjobstads- (ladesteds-) eller amtskommune, og al t- 
saa Ikke ansees som fattigudgifter. 
For at lette amtskasserne foreslog komitéen at give amtsformandskabet 
adgang til at bestemme, at indtil en femtedel af de omhandlede udgifter 
skal bæres af det fattigdistrikt, hvortil angjældende hører. — Denne be- 
stemmelse modificerer dog ikke lovens princip om, at de fattige sindssyge, 
der behandles eller forpleies som sindssyge, ikke skal behandles som fattige, 
idet den kun angaar en ekonomisk ordning mellem amtskommunen og fattig- 
distriktet, som ikke betinger noget retsforhold mellem fattigvaesenet paa den 
ene og den sindssyge og hans tutor paa den anden side. 
Komitéens forslag til $8.17 og 19 blev enstemmigt ved- 
taget af begge Stortingets afdelinger og derefter sanktioneret 
som lov. — 
Majons forlangende om, at fattigvaesenets befatning med sindssyge- 
pleien skulde ophere, havde saaledes nok seiret — men ikke helt. 
Med gjennemferelsen af sindssygeloven gik det, som i forrige kapitel 
omtalt, i de forste aar godt, og man sogte loyalt at gjennemfere i praxis 
den ved lovens §§ 17 og r9 indførte klassifikation af de fattige sindssyge, 
saaledes som allerede omtalt for Kristianias vedkommende. 
Men samtidig med at departementet lod tutelet for de sindssyge 
glide over til fattigvaesenet, gjengav det dette ogsaa forsergelsen af samt- 
lige fattige sindssyge og sprængte saaledes den i sindssygelovens $$ 17 og 
19 fastsatte ordning. 
