I gi I. No. 6. BOTANISKE UNDERSØKELSER I HELGELAND. 1. 2$ 



Offersøen. 



Denne er 6.6 km. lang og 2.2 km. bred, men smalner av nordover. 

 Paa øens nordlige småle del er der adskillige kalkpartier, adskilte ved 

 myrland eller granit. 



Det geologiske underlag er ellers gneis. Øen er temmelig flat med 

 den største hoide 40 km. i det SN^døstre parti. Dens sydlige del er 

 delvis opdyrket, men øen er ellers i det hele temmelig myrlændt. I 

 den sydlige del er der endel opdyrket land. I øens midtparti findes litt 

 birkekrat. 



Spredt forekommer ogsaa endel vidjearter, saaledes Sa/ix nigricans, 

 S. pliylici folia, S. lapponnni, S. glaitca, S. hastata, S. caprca og S. pentandra. 



Av størst interesse er floraen paa kalkbergene. Her forekommer paa 

 enkelte steder Drvas i mængde. Sammen med denne optræder Asplouon 

 viridc, Aspidium Lonchitis, Veronica fndicans. Primida scotica, Draba 

 incana og Erigcron horcalis av fjeldfloraen, og i selskap med disse av 

 sydligere planter Carcx ornithopns, C. glauca, Avena pubcscrns. Arabis 

 hirsuta, Liniiui catharticiun, Polygala vulgare, Listera ovata, Epipactis atro- 

 ritbcns og Orchis inasc/diis. 



Denne kalkflora stemmer i det hele med den, man har paa kalken 

 mellem Skei og Hamnes, hvormed Offersø er landfast ved lavvand. Dette 

 er ogsaa tilfældet med Ofifersø og den like i syd derfor liggende 



Tjøtta. 



Denne utgjør 11,3 km.-. Den er ved en fra nord mot S3'd gaaende 

 temmelig bred bugt delt i to halvøer, hvorav den østre er indtil 2.2 km. 

 bred og 7 km. lang, den vestre paa det bredeste ei fuldt i km. og 5 km. 

 lang. Øen er i det hele lav og myrlændt. Det østlige parti har nogle 

 lave fjeldknauser, hvorav den høieste, øst for kirken, er 74 m. 



I geologisk henseende bestaar den østre del av gneis, den lave 

 vestlige er dannet av marine avleiringer. Den dyrkede mark ligger paa 

 den søndre og nordøstre del; særlig er der syd for den omtalte bugt godt 

 eng- og kornland. Av skog findes der litt birkeskog samt endel furu i det 

 nordøstlige parti. 



Som store sjeldenheter paa øen kan nævnes nogle faa (ca. 12) om- 

 trent mandshøie grantrær nær Valen paa østpartiet samt ei langt derfra 

 i gaarden Tjottas utmark et par hasselbusker og spredt sammesteds nogle 

 asaltrær. 



Paa grund av de geologiske forhold er vegetationen i det hele tem- 

 melig triviel, bestaaende av den sedvanlige strand-, myr- og engvegetation. 



