ICI I. No. 6. BOTANISKE UNDERSØKELSER I HELGELAND. I. 29 



A. Tricliomaiies og îî^oodsia a/piiia. Nævnes bor ogsaa herfra et par 

 asaltrær samt nogle hasselbusker. Maaske er det de sidste, der har git 

 een dens navn. Hassel benævnes her hatl. 



Av de utallige smaaøer øst tor Tjotta og Aisten skal nævnes: 



Alteren, 



der ligger 2,5 km. ret vest for sydenden av Aisten. Nordpartiet med sin 

 tætte bebyggelse benævnes egentlig Alteren eller s t b efter de der- 

 værende gaarder, medens s3-dpartiet benævnes B 1 o m s e n. Det er en 

 langstrakt, paa flere steder meget smal 0, i det hele 12,5 km. lang, hvorav 

 10 km. horer til Alstahaug, resten til Tjøtta herred. Øen er sterkt ind- 

 skaaret av d3'ptgaaende vaager, er i sin nordre del indtil 3 km., men paa 

 midten kun 100 m. bred. Den er meget lav og myrlændt med nogle 

 aaser, der naar op til 24 m. Det geologiske underlag er kalk og skifer. 

 Litt løvskogkrat er der vest og syd for gaarden Altervaagen i oens nord- 

 parti og i S3-dpartiet paa ostsiden ved pladsen Ryken. 



Øen har ei tidligere været besokt av nogen botaniker. For særlig at 

 studere strandvegetationen om eftersommeren foretok jeg -'^ § 1908 en 

 ekskursion langs efter hele een tilligemed den ved et vad dermed forbundne 

 Slaattero. 



Strandvegetationen viste sig i det hele at stemme med den paa Al- 

 stens vestkyst. Som nogle av de mest fremtrædende arter skal nævnes : 

 Ophioglossum vidgatuin, Atiopis maritima, A. distans, Catabrosa aquatica, 

 Carex inciifva, C. noroegica, C. Horuschuchiana, C. salina, Ofc/iis enten- 

 tus, At rip/ex hastatum, A. patulnni, Sagiiia nodosa, Ammadenia peploides, 

 Stellaria crassi folia, Silcnc maritima, Glanx maritima, Statice Armeria, 

 Gentiana aurca, G. Amarella, Mertensia maritima, Plaiitago maritima, Ga- 

 lium Aparinc, Aster Tripolinm og Sonclms aruensis. 



I strandsumpene optræder ogsaa her især: Hippiiris vulgaris, Myrio- 

 phylliim alterniflorum, Ranunculus reptans, R. aquatilis, Potamogcton fdi- 

 formis samt Sparganium miniimim. 



Vegetationen paa kalkaasene var ogsaa ganske stemmende med den 

 fra Aisten anførte. Dtyas optræder i største mængde saavel paa nord- 

 som midtpartiet. Sammen med den saaes ogsaa her fjeldplanter — som 

 Thalictrum alpinum, Draba incana, Silène acaulis, Saxifraga oppositifolia, 

 S. aizoides. Primida scotica, Euphrasia Salisburgcnsis, Bartschia alpina, 

 Veronica fruticans, Erigeron borcalis, Salix reticulata, S. herbacea, Carex 

 rupestris — samt sydlige lavlandsplanter som Woodsia ilvensis, Carex orni- 

 thopus, Listera ovata, Platanthera bijolia, Arabis hirsuta, Arenaria serpylli- 



