191 1. No. 6. BOTANISKE UNDERSØKELSER I HELGELAND. 



53 



I de kratbexokste skraaninger under Skuta saaes Erysinuini hiemcii- 

 folium, Poleiiioiiiimi coenileiiin samt flere Hieracia, og paa fjeldet ovenfor 

 Stoksviken fandtes især i de løsere skiferurer Asplenum vivide, Wooihia 

 alpina, Folygala vulgare, Erigeroii accr, .Iraùis liirsuta, Draba iucana og 

 Primula scofica samt i krat Pyrola media. 



Paa kalkholdig underlag bemerkedes ved Stoksviken en (^V; 1910) 

 næsten hentorret vegetation av Sa.xifraga nivalis, S. caespitosa. Arenaria 

 serpvllifolia, Polygala vulgair, Draba ineaiia, Arabis Jiirsufa, Linum catliarti- 

 ciim, Anthyllis Vidneraria samt Erigcron borealis. 



Nord vestsiden mellem Segelnesset og Ytre Onøgaard dannes i sin vest- 

 ligste del av en tuet, ensformig græsmark, men er østligere tildels optat 

 av sandmoer og bergknauser. Paa disse saaes fleresteds i mængde Sa.xi- 

 fraga Cotyledon og paa nogle skrenter med kalkholdig underlag en frodig 

 vegetation av Drvas, Epipactis atrontbens og Carex rupestris. 



Paa oens nordside saaes ogsaa paa tørre smaahauger og i krat endel 

 av de fra Stoksviken anførte almindelige kalk- og skiferplanter, hvoriblandt 

 frodige busker av Rosa glauca og R. mollis. 



Heltzen anfører, at Sisynd)rium Sophia vokser ved husene paa Onø 

 gaard. 



Øst for Lurøen og adskilt fra denne ved det småle Lurosund ligger 



Stigen. 



Dette er en lang og temmelig smal 0, hvis længde er 8.7 km. og 

 største bredde 2.3 km. Vestsiden er tildels meget uttunget av havet, 

 medens østsiden er temmelig jevn, idet her fjeldet Stigen, der paa sit 

 høieste er 382 m., tildels danner en lodret fjeldvæg ut mot søen. Naar 

 undtages et par ubetydelige skiferfelter ved Klippingvaag sydligst paa øen, 

 dannes hele øen av granit, og vegetationen er derfor yderst ensformig. 

 I den sydlige del av øen er der nogle mindre aaser og fjeldknauser med 

 myrer indimellem. Her er der ogsaa et par smaavand. Stigfjeldet, 

 der danner øens midtparti, bestaar av en række topper, dækket øverst 

 oppe av ur eller en sparsom lyng- og mosvegetation; mot øst falder det, 

 som nævnt, brat i havet, men paa de øvrige sider er det omtrent overalt 

 tilgjængelig, gjennemskaaret av kløfter eller med tildels bratte avsatser 

 og urer. 



Under fjeldet er der paa øens sydside litt birkekrat og endél furuer 

 i dalføret op for Klippingvaag. Her saaes ogsaa under en ur nedenfor 

 fjeldet et temmelig høit og rankvokset grantræ. Dettes top var blit av- 

 hugget, men paa hver side av den gamle top var der skutt op en ny. 



