54 



ovi: DAiii,. M.-N. Kl. 



Nogle unge skud s])irct dgsrt.'i frem \-c<l sidcii av træet. Desiiten skal der 

 være en liLeii gran litl hriig' n nord paa oen og ellers nogle sniaa skud 

 mellem Klippingvaag og søen. 



Under sydpartiet av Stigen kan av sjeldnere planter kun nævnes 

 rvrnla iiirdid. I vandet nar Kli|)pingvaag saaes den sedvanlige vegeta- 

 tion a\- Uif^/^iiris og Myrioplivlliiiii altcniifjonim etc. og i det forhold.svis 

 store vand oppe paa Stigens plataa Spari^aniiDU affine (?, litet utviklet). 

 Denne tandtes iiildt utviklet ogsaa i en myrkjøn (Lomkjønnen) mellem 

 Klippingvaag og Kokviken paa «jens østside. Her vokste ogsaa i temmelig 

 stor mængde Nyiiipliaca alba, vistnok det eneste voksested ialfald paa 

 øene i Lurøy herred, da den ellers syntes at være ganske ukjendt av 

 indbyggerne i distriktet. 



Som akerugræs saaes ved Klippingvaag Sinapis alba, der, som før 

 nævnt, synes at være langt hyppigere paa øene end S. arvensis. 



Øst for Stigen og skilt derfra ved den forholdsvis brede Stigfjord 

 ligger øen 



Alderen. 



Denne er 23.6 km.- stor, 7 km. lang fra sydvest til nordøst og 4 km. 

 bred. Den er pæreformig avrundet med den smaleste del mot sydvest 

 og har en omtrent ganske jevn kystlinje. Størstedelen av øen optages av 

 tre mægtige alpeformede fjeld, nemlig Aldertind (768 m.) paa nordøst- 

 siden og paa vestsiden de tre Ørnestinder, der naar en høide av 822 

 m., og syd for disse Hjarttinden (962 m.). Imellem disse fjelde gaar en 

 bred botnformig forsænkning i s^'døstlig retning. Saavel under Ørnes- 

 tindene som under Aldertinden er der ned mot forsænkningen tildels 

 temmelig tætte birkekrat. Ornestindene har form av skarpe ørneneb og 

 er vanskelig at bestige, det samme er ogsaa tilfældet med nord- og øst- 

 siden av Hjarttinden. Aldertinden er derimot let bestigelig. Mot syd og 

 øst er den vistnok meget brat, men fra den S3'dlige temmelig småle top 

 utvider fjeldet sig til en temmelig bred ryg nordover, der mot vest og 

 nord har forholdsvis jevnt skraanende sider. Jeg valgte derfor at bestige 

 dette fjeld, idet jeg gik op fra Stuvland paa fjeldets nordvestside. I de fug- 

 tige birkelier var der kun en meget triviel vegetation av høie græsarter 

 og bregner og paa snaufjeldet, der som omtrent hele Alderens fjeldpartier 

 dannes av granit, var en yderst triviel f^jeldflora fremherskende med planter 

 som Cairx lagopina, C. rlgida, Jnncus trifidiis, Luzula arcuala, L. spicata, 

 L. IVahlenbergii, Aira alpina, Veronica alpina, Taraxacum croceuni, Hiera- 

 cinni alpinum, Arabis alpina, Cardaniinc bcllidifolia, Saxifraga rivularis, 

 Epilobium anagallidifoliuni, E. lactifloriini, E. Hornemanni, Salix herbacea, 



