Io6 . OVE DAHL. M.-N. Kl, 



SinialjclcJct og 'l'verfjcld — hvorover den almindelige overgang er fra det 

 inderste av Bjiiraadalcn til gaardene Oksfjeldelv og Smalsundmoen paa 

 Bleikvandets nord- og vestside. Fjeldpartiet her dannes i det hele av 

 skifer, men langs den nævnte fjeldovergang er der fleresteds kalkfelter. 

 Heltzen anfører i sin illustrerte IlelgelandsHora herfra (mellem Brygge- 

 fjelddal og Smalsundmo): Diapensia lappoiiicd, Saxifraga oppositifolia, Si- 

 lène rupestris, Bartscliia alpiiia, iJraha i)ica)in og Arabis alpina. Av 

 planter, der specielt foretrækker dette underlag, kan herfra anføres: Eqni- 

 sctum scirpoides, E. variegatwii, Asplenum viride, Carex rupestris, Co- 

 bresia Bellardii, Gvnmadcuia albida, Chamaeorchis alpinus, Salix reticulata, 

 Dryas octopctala, Draba liirla, Oxvtropis lappoiiica, Astragalus alpinus, 

 Saxifraga nivalis, l'eronica fruticans, (•rntiana nivalis, Erigeron uniflorus 

 — foruten en forholdsvis artrik flora av almindelige høifjeldsplanter, hvori- 

 blandt her blot skal nævnes Pcdiadaris lapponica, der synes at mangle i 

 de ytre fjeldtrakter. 



Fra myrene i Grøndalen mellem Slegda og det syd derfor liggende 

 Grønfjeld skal nævnes Carex rariflora. 



Anders Larsafjeldet ret op for Smalsundmoen paa vandets vest- 

 side er birkeklædt næsten tiltops. Oppe paa snauQeldet (ca. 650 m. o. h.) 

 er der ogsaa her store kalkpartier. Disse er paa sine steder dækket av 

 et sammenhængende Z)>-v«5-teppe. Spredt forekommer dog ogsaa her 

 kalkelskende planter som: Asplenum vi ride, Carex rupestris, C. pedata, 

 Cobresia Bellardii, Salix reticulata, S. myrsinites, Draba hirta, Tlialictrum 

 alpinum, Astragalus oroboides, A. alpinus, Gentiana nivalis, Veronica fruti- 

 cans, Euphrasia Salisburgensis, Erigeron unifloriis — samt sammen med 

 disse som ofte ellers oppe paa fjeldene Arabis hirsuta. 



I liene under ijeldene ved Bleikvandet er der som ellers paa kalk- og 

 skifergrund en meget frodig vegetation, hvori jeg dog ei opdaget noget 

 utenfor det fra Hatfjelddalen anførte. 



Fra myrene syd for Anders Larsafjeldet henimot pladsen Enget skal 

 anføres Juncus castaneus. 



Bleikvandet har gjennem Bleikvaselven, der først gaar i sydlig, senere 

 i vestlig retning, utløp i Røsaaen. 



Røsaaen er fra utløpet av Tustervand, til den falder i Ranenfjorden, 

 ca. 40 km. Korgens hoveddalføre, hvorigjennem elven gaar, er temmelig 

 bredt. Elveleiet er meget avvekslende. Snart er der stride strN'k og fosse- 

 fald (høiest er Sørpunfossen 68 m. paa grænsen mellem Korgen og Hat- 

 fjelddalen), snart betydelige utvidelser (f. eks. 600 m. ved gaarden Tuven 

 og evjerne, de saakaldte »aver«). Elvebreddene er overensstemmende 

 hermed snart steile klipper, snart lave og m3'rlændte. Fjeldpartiet, hvori- 



