igil. No. 6. BOTANISKE UNDERSøKELSER I HELGELAND. I. III 



alpUia, Chainacorcliis alphnis, Gynniadenia alhida, Tritiami l'iolaccimi, Carex 

 rupestris, C. pedata, C. atrifiisca samt Hqnisctiini variegattim og i en tjeld- 

 spræk fandtes nogle eksemplarer av Alsiiic liirta, som jeg ei tidligere har 

 fundet i Helgeland. 



Oppe paa Ijeldplataaet fandtes desuten Pcdicularis lappoiiica, Cobresia 

 Bellardii, Poa laxa og Catabrosa olgida. Nedstigningen foretoges til 

 gaarden Bjurbækdalen. Ovenfor gaarden er dette dalføre temmelig bredt 

 og myrlændt, men blir senere henimot sammenløpet med Bjerkadalen 

 meget trangt med kratbevoksede fjeldsider. 



Fra vestsiden mottar derimot Røsaaen kun mindre elver eller bækker, 

 der kommer fra de vestlige, ei synderlig høie fjeldpartier. Langs hele 

 vestside^ like fra Tustervand av til uLlopet gaar der mægtige kalkdrag ^ 

 Disse ligger delvis nedenfor skoggrænsen, hvor kalken av og til stikker 

 frem, delvis oppe paa snaufjeldet. For ogsaa paa den side at ha under- 

 sekt et høiere liggende kalkfjeld besteges Rundtind (955 m.), det høieste 

 av disse, fra gaarden Aven av. Motsætningen mellem de golde granit- 

 partier paa tjeldknausene omkring det nedenfor liggende MøUevand og 

 Rundtinds tildels forrevne kalktopper og grønklædte skrenter sees allerede 

 paa avstand. Ogsaa her er Dryas vegetationsdannende paa kalken med 

 spredt forekomst av Eqiiisctuiu varicgatimi, Asplemim viride, Carex rupe- 

 stris, C pedata, C. atrifiisca, C/iaiiiaeorc/iis alpinus, Salix reticulata, S. 

 }nvrsiuites, Gymnadenia albida, Astragalus alpiniis, Oxytropis lapponica og 

 \ ^erouica fruticans. 



Paa begge sider av Rosaaen har man altsaa en direkte fortsættelse 

 av Røsvastraktenes kalk- og skiferflora. Like i vest for Rundtind ligger 

 derimot paa grænsen mot \'efsen en række av hoie skiferfjeld, hvis golde 

 med storstenet ur dækkede topper raker op mellem snebræer, Luktin- 

 derne (høieste top 1344 m.), Daar tinderne (indtil 11 75 m.), der fort- 

 sættes i Smedseng fjeldene (indtil 1058 m.). Disse fjeldpartier fandt 

 jeg det derfor litet lønnende at undersoke. 



De i nordvest for Luktinderne liggende grænsefjeld mot Vefsen, 

 Hatten og Kveldtuva, undersektes 1909. 



Hatten dannes av en haard gneislignende skifer og har baade mot 

 øst og vest meget steile skrenter. I liene var der vistnok en temmelig 

 frodig subarktisk vegetation, men ovenfor denne kom umiddelbart en triviel 

 flora av de alleralmindeligste fjeldplanter. Knapt nok en eneste av de 



1 Fra partiet mellem Bj'gdaasen og Tverberg anfører her Heltzen av planter, der særlig 

 foretrækker kalk: Aspidimn Lonchitis, Asplemim Trichomanes og Actaea spicata, Gen- 

 tiana nivalis (Bygdaasen) samt Listera ovata (Bygdaasen i »Afmarken paa et Enge«). 

 Sammenlign ogsaa bemerkningene om floraen paa Raumaa Ungen, s. 99 f. ovenfor. 



