I20 . OVK D.Mi;.. M.-.\. Kl. 



Lillcliiva (1081 111.) og Sncljcldct (1181; 111. i |)aa grænsen mot Henines 

 nicd store bræparticr. Som sedvanlig paa granitfjeld er her vegetationen 

 3'derst tri\iel. Kn samling fjcidplariter 11,1 I løgtuvas ryg, som var samlet 

 av gaardbiLiker Olü: Ravnaa, ut\ i.-,te kun repræsentanter for de mest liaard- 

 fore fjeldplanter, saadanne som er nævnt fra lioideplataaet paa Hurfjeld, 

 men ingen />;-\'«6-formationen tillioiende. 



l'"ra mil k\arter paa Kaviiaaen gaarrl foretok jeg derimot en ekskur- 

 sion til gaarden Rausandakslen. Paa kalkstrøket ved Ravnaaga optræder 

 her meget frodig Dryas, Salix reticulata og Carex ornithopits. 



I urer og paa skrenter under S tor fjeldet (810 m.) o\enfor Rau- 

 sandakslen vokser E)ysiniii>n hieraciijoliioii, Arabis liirsiita, iJraba liiiia, 

 Veronica fruticaiis, Primula scotico, Eri^rrou accr f., I /irracimii arctogenuin 

 og Asplcniiui vi ride. Men oppe paa fjeldet, hvor underlaget er haardere 

 (gneis), var der en meget ensformig vegetation med planter som Empetrum, 

 Vacciniiim vitis idaea, J'. nligiiiosuin. Azalea procumbens, Solidago Virga 

 aurea, Juiicits trijidus, Ltcitla arcitata, Carrx rigida, Festiica oviua, Lvco- 

 podiitui Sclago samt Salix lierbacea og .S', reticulata. 



Ogsaa i liene ovenfor R u f s h o I m \ed Lang\asaagas utlop av Lang- 

 vatnets østside fandtes Origanunt og endel almetrær og i selskap med 

 disse som vanlig Asperula odorata samt Thalictruiii flavuni. 



Fra Rufsholm fulgtes Blakkaagas østside gjennem ensformig skog og 

 myrterræng til Sakriheien, hvorpaa jeg tok over elven til gaarden Lille 

 Røvatn og derfra til S var tisdal turisthytte (ca. 100 m. o. h.l. Vege- 

 tationen paa denne strækning kunde kun fremvise, hvad der pleier at vokse 

 i skog og paa myr i disse trakter. 



Fra Svartisdal gik jeg op paa Brunst a d t i n d. Ogsaa her var i 

 liene den sedvanlige livegetation med Mulgcdium og hoie bregner etc. 

 eneraadende. Underlaget er her en gneislignende skifer uten marmorstrøk, 

 og snautjeldct indtil høieste punkt (829 m.) kunde kun fremvise en yderst 

 triviel fjeldflora med karakterplanter som Luzula arcuata, Jui/cus trißdus, 

 Carex rigida, Poa laxa og de sedvanlige lyngartede fjeldvækster. 



Interessantere er derimot R u n d t i n d, ret i nord for Brunstadtind 

 og dettes fortsættelse Brunstadfjeld, inderst inde i Brundalen ved Gaabrok- 

 bræen i Svartisen. Her er der nemlig oppe paa fjeldet nogle kalkknauser, 

 hvor Drvas er vegetationsdannende, og sammen med denne optræder Salix 

 reticulata, Aspleiiuiii viride, Carex rupestris, Cyiiniadeiiia albida og Saxi- 

 fraga adsce/idens. Fra toppen av fjeldet (954 m.l nedover til Ovre Brun- 

 vand (641 m.) er der paa sine steder en temmelig frodig vegetation av 

 de i disse trakter sedvanlige fjeldplanter som Luzula arcuata, Carex lago- 

 ßna, Saxifraga cernua, S. nivalis, S. rivularis. Arabis alpina, Cardamine 



