I92I. No. I. PLANKTOXL'XDERSØKELSER FRA KRISTIAXIAFJORDEN. 21 



Gen. Bathkea. Vanhoften. 



Meduser med randtentakler i 8 bundter. Mundtentakler grenede. Knop- 

 skytning paa manubriet. 



Hartlaub opdeler denne siegt i 2 slegter, idet han fremhæver at 

 Rathkeas mundtentakler er uttrukne læber, mens mundtentaklene hos den 

 anden siegt, Lizzia, er fæstet over selve mundaapningen. For hydroide- 

 generationen er avgjort, kan vel imidlertid betydningen av dette skillemerke 

 ikke bestemmes. 



Rathkca octnpunctata. Haeckel 1879. 

 PI. II, fig. 8. 



Fundet 30te april 19 16 i faa eksemplarer. Desværre fik jeg ikke se 

 medusen levende, og den var temmelig odelagt av tiksationen. Der var 8 

 store basalplater. Mundgritlene sees tydelig at være dannet av den uttrukne 

 mundrand ; de er gafteldelte, og hver gren ender i et hode av nematocyster. 

 Manubriet med store meduseknopper anordnet paa samme maate som hos 

 Hvdractinia carnea. Medusen er beskrevet forste gang av M. Sars i 1835. 



Hvdroidegenerationen kjendes ikke. 



Gen. Perigonimus. M. Sars. 



Stort manubrium med sterkt krusede læber og hesteskoformede, foldede 

 gonader. 8 eller flere randtentakler. 



Hardaub Ibreslaar for denne siegt navnet Leuckartiara. Han anforer 

 som grund herfor at de tidligere anvendte slegtsnavne omfatter arter av 

 forskjellig oprindelse. Ved dyrkningsforsek har han vist at Leuckartiara 

 octona stammer fra hydroiden Perigonimus repens. Jeg har derfor beholdt 

 Perigonimus som slegtsnavn. Man kjender ogsaa flere arter av siegten 

 Perigonimus med fri meduser, uten at disses videre skjæbne kjendes. Det 

 er derfor megen sandsynlighet for, at mange av de slegter som a\- Hartlaub 

 opføres under medusefamilien Tiaridae, vil vise sig at være arter av Peri- 

 gonimus. Som forholdet nu er, opstiller Hardaub ikke mindre end 1 7 slegter 

 av familien Tiaridae. 



Pcrigoiiinnis repens. 

 PI. Il, fig. 10. 



Klokken optil 10 mm. hoi med vel utviklet apex. 4 brede baand- 

 formige radialkanaler. 8 lange tentakler og mellem dem i — 3 smaa 

 rudimentære. Gonader hesteskoformede og foldede. Tentakler og manubriuni 

 oftest brungule av farve. 



Denne méduse optrær om hosten fra august til ut i december. Efter 

 Johansen og Levinsen (1903) er den almindelig i Skagerak. 



Efter tidligere angivelser av Broch (19 10) skal hydroiden findes i 

 Drøbaksund. Ifolge hans sidste arbeide er imidlertid denne hydroide ikke 

 Perigonimus repens, men Perigonimus muscoides, hvis kjonsmodne meduser 

 ikke kjendes. 



