30 



HALFDAN HUYN. 



M.-N. Kl. 



en meget liten vaiialiniiskiicllicicui. I)issc f.ililcr for f^utt^iu's \(fikoriiniende 

 i 8 g-, 12 13- og i 1 7-aarsal<li i< 11. II'»-, piki ne finder inan igjen de 

 samme 3 periodei", men de falder hos dem i 7 8-, 10 ji- og 16 17- 

 aarsalderen, altsaa som ixgel 1 à 2 aar tidligere. 



I begge tilfælder svarer jx riodcne ganske til tilsvarende vekst- og 

 latensperioder. Stor variationskoefticient og livlig vekst horer sainmen, 

 likesom liten variationskoel'ficient og langsom vekst. 



7 8 9 10 II 12 13 1^ 15 16 



IÔ 



20 



Fig. II. Legemshoidens variationskoefficient hos gutter ^— og piker 



25 



Selbu. 



1% 



7 8 9 10 II 12 15 1-4- 15 16 17 IÔ 20 Z5 



Fig. 12. Legemshoidens variationskoefficient hos gutter — og piker i Tydalen. 



Ved den alder, da veksten nærmer sig sin avslutning, blir ogsaa varia- 

 tionskoefficienten liten og blir, som det vil sees, omtrent ens for begge kjon. 



I Tydalen tinder man for guttenes vedkommende likesom i Selbu en 

 hoi variationskoefficient, særlig mellem 14- og i6-aarsalderen. Ganske stor 

 er ogsaa variationskoefficienten i 8^/2 — ii-aarsalderen. 



Variationskoefficientens stigning begynder i Tydalen tidligere end i 

 Selbu, likesom ogsaa dens minskning kommer senere. Dette er jo helt i 

 overensstemmelse med vekstforholdene i de to bygder. Tydalingene skal 

 naa frem til en storre samlet legemshøide. Baade spredningen og veksten 

 begynder derfor tidligere og varer længere. 



Dr. Carl Schiøtz har i sin foran nævnte monografi gjort rede for 

 hvorledes variationskoefficienten forholder sig hos 10,000 barn, væsentlig 

 fra Oplandene. Det har sin store interesse at gjore en sammenligning her. 

 Hans undersokelsesrække gaar imidlertid kun til 14-aarsalderen. Det som 



