ig20. No. 5. 



>i:lbl" og t VDA lex. 



31 



da forst falder i oinene Ise fig. 13 og 14), er at kurven forloper meget 

 mere je\nt hos ham. Det beror i forste række paa at hans materiale 

 er saa meget større. Men for en meget stor del beror det utvilsomt paa 

 at hans materiale skriver sig fra en række forskjellige bygder. Det er 

 altsaa et godt opblandet materiale. Det er ganske iøinefaldende baade for 

 guttekurvens og pikekurvens vedkommende at om jeg hadde blandet ma- 

 terialet fra begge bygder sammen, da vilde ujevnheten i hoi grad ut- 

 jevnes, og den nye kurve \ilde faa et forlop som meget nærmer sig 

 til den dr. Schiotz har 



56 r 

 3.6- 



5,^ 

 5,2 



5.0 



^,z 



\Q 

 5.Ô 

 3,6 



3,2 

 3,0 

 2,0 

 2, fa 

 2,^ 

 2,2 

 2. O 



fundet for Oplandene. 



Hvad som dernæst er 

 meget ioinefaldende, er at 

 hans kitrvc gjciiiicingaacmic 

 ligger paa et nicgcf Jioierc 

 niveau. 



Dette skyldes samme 

 aarsak, at han har arbeidet 

 med et sterkt opblandet 

 materiale. Det er noget 

 som længe har været kjendt, 

 at jo renere racen er 

 des mindre er variations- 

 koefficienten. 



Den tredje eiendom- 

 melighet som falder i 

 øinene, er at baade gutte- 

 kurven og pikekurven fra 

 Tydalcn i alle retninger 

 falder sammen med kurven 

 fra Oplandene. Spidsene 

 falder paa de samme al- 

 dersklasser; de er blot mere pointerte i Tydalen end i Oplandene. I 

 sine væsentligste træk er altsaa vekstforholdene ens i Tydalen og paa 

 Oplandene; det kan tænkes at komme av at befolkiiingeii i Tydahn og 

 Oplandene er i væsentlige henseender ens. 



Kurven for Selon frembyr derimot et noget andet hillede. Det samme 

 var jo ogsaa tilfældet med kurven for legemsveksten (den procentvise til- 

 vekst) hos Selbus gutter og piker. Det kan vel kun forklares saaledes. at der 

 i Se I hu fuldes et fremmed element i saa stor nuvngde at det ogsaa kan 

 fremkalde forrykninger i kurven for variationskocff denten. 



Av alt hvad jeg i dette avsnit har meddelt om vekstforholdene i de 

 to bygder, fremgaar at der er en meget dyptgaaende forskjel paa de to 

 bygder i denne henseende. \'el findes der paa ethvert alderstrin baade 

 store og smaa i begge bygder. Der er i alle aldersklasser endel efter- 



10 



II 



12 



13 



It 



Fig. 13. Kurven for variationskoefficienten for legems- 



hoiden hos gutter i Salbu Tydalen 



og B^BiH» Oplandene. 



