94 



HALFDAN BRYN. M.-N. Kl. 



3I en typt- In is liovcdtra-k er brachycephali, curyprosopi, mcsorhini, 

 morkc oine, nioikl haai- (><j^ lil<ii Ici^ciiislioidc. 



Da (let er niii; bclsjcndt at dr. A.ndk. M. I Ianskn senere \'il foreta en 

 iiiLTL detaljcrt aninitctsundcrsdkclse av det her fremlagte materiale, finder 

 jeg det overllodig Ikt at konimc nu-nncrc ind paa hvilke slutninger man 

 vderlinere kan dra av disse al'tinitetsundersøkelser. P'or mig har hoved- 

 saken været at laa konstatert, om man ogsaa gjennem en affinitetsunder- 

 søkelse kunde taa liekræftet rigtigheten av hvad den somatiske undersøkelse 

 synes at peke paa, den nemlig at dci- i Tydalcn findes en særtype hvis. 

 karaktertræk er de ovenfor anførte. 



Og dette mener jeg affinitetsundersøkelsene gjør. 



IX. Selbu og Tydalens befolkning. 



Resumé og karakteristik. 



l">et frenigaar a\- hvad jeg har meddelt i det foregaaende avsnit, at 

 man her i disse to bygder har for sig meget forskjelligartede folketyper. 



Jeg skal nu i al korthct soke at gi en skildring av hvad der er eien- 

 dommelig for hver enkelt av bygdene, og vil da begynde med 



Selbu. 



Det som først og fremst karakteriserer Selbu, er den mandlige befolk- 

 nings ringe høide, 168,0 cm. Det er den laveste befolkning vi har i Sor- 

 trøndelags fylke, og fortsatte undersøkeiser gjennem en lang aarrække viser 

 at denne legemshoide er konstant i Selbu. 



At befolkningen ved siden herav er brachycephal (index 80), kan ikke 

 forundre. Disse to eiendommeligheter følges noksaa jevnt her i Norge. 

 Man kjender her i Norge ingen bygd med en lavvoksen dolichocephal be- 

 folkning. Selbu horer dog ikke til de sterkest brachycephale distrikter i 

 vort land. 



Med hensyn til oinene og haarets pigmentering er der ogsaa her i 

 Norge en viss paralellisme. Jo sterkere brachycephal befolkningen er des 

 flere morkhaarede og brunøiede finder man. Ogsaa i denne henseende 

 følger Selbu den almindelige regel. Selbyggene maa efter norsk maalestok 

 nærmest karakteriseres som middelveisfarere med hensyn til oienfarve og 

 haarfarve. I de sterkest dolichocéphale bygder her i Norge finder man 

 omkring 75 cà 80 ^/ü lyshaarede, i de sterkest brachycephale bygder kun 

 50 à 55 ^/0. Selbu staar altsaa med sine 62 ^ O lyshaarede nærmest de 

 brachycephale bygder. 



Det samme kan ogsaa siges om ansigtsformen. Ansigtet er i brach}-- 

 cephale bygder bredt og kort. Dette er ogsaa tilfældet i Selbu. Endelig 

 er næsen i slike bygder bred, og den konkave næsetype pleier at fore- 

 komme hyppig. Ogsaa dette holder stik i Selbu. 



