Stildier inem Naftengruppen. 5 



Bland de reaktioner, hvilka kunde ifrågakomma, var en och därtill 

 den enklaste på förhand utesluten, Händigen den som beror på afspjälk- 

 ning af koldioxid ur syrans molekyl genom upphettning af kalcium- eller ba- 

 riumsaltet med ett öfverskott af kalk, hvilken särskildt i aromatiska serien 

 ger tillfredsställande resultat. Den erfarenhet, som Krämer och Böttcher 

 vunnit '), då de underkastade kalksaltet af en högre homolog af denna serie 

 torr destination, visar nämligen, att den ringformiga kärnan icke är beständig 

 vid den höga temperatur, som här måste användas. De erhöllo nämligen 

 icke en enhetlig produkt, utan en blandning af kolväten ur olika serier. Till 

 ett liknande resultat kom Perkix j:b -) med tetrametylenkarbonsyra, hvilken 

 om också icke en värklig homolog till naftcnsyrorna likväl äger en liknande 

 struktur. Vid tidigare utförda analyser af dessa syrors kalcium- och barium- 

 salter hade jag tyckt mig märka, att dessa sönderdelas först vid ganska stark 

 upphettning och under afskiljande af en stor mängd kol. 



Däremot hoppades jag på en annan väg, hvilken äfven beror på afspjälk- 

 ning af kolsyra, komma till kolvätena med närmast mindre kolhalt, nämligen 

 genom oxidation af syrornas amider. Enligt den eleganta och allmänt använd- 

 bara metod, som utarbetats af A. W. Hofmann, kunna amiderna vid behand- 

 ling med hrom och alkali öfverföras i aminer, medan kolsyra samtidigt afskil- 

 jcs. Genom att sedermera medelst bekanta reaktioner förvandla aminerna i 

 alkoholer, dessa i jodider och underkasta jodiderna reduktion borde kolvätena 

 kunna erhållas. Samtliga dessa reaktioner försiggå dels vid vanlig tempera- 

 tur, dels vid 100 " och utan att man behöfver befara omlagringar, hvarför 

 man kunde hoppas, att den kärna, som ursprungligen förefans hos syran, se- 

 nare äfven skulle återfinnas hos det resulterande kolvätet. Jag inslog först 

 denna väg till kolvätenas erhållande. 



Såsom material för denna analys valde jag heptanaftenkarbonsyra, och 

 det gäldc till en början att framställa dess amid i större mängd samt, 

 med hänsyn till den knappt tillmätta tillgången på utgångsmaterialet, enligt, 

 en metod, som lämnade ett godt utbyte. Emellertid är framställningen af 

 de enbasiska syrornas amider ingen lätt uppgift, då sistnämnda vilkor upp- 

 ställes. I liten skala använder man invärkan af alkoholisk ammoniak eller 

 ammoniumkarbonat på syrornas klorider, ett förfarande, som tidigare användts 

 för framställande af denna amid. Detta kunde icke nu komma i fråga, eme- 

 dan man redan vid framställning af kloriden lider förlust, hvartill kommer 

 att denna förening icke kvantitativt öfvergår i amid; samtidigt bildas äfven 



') Berichte d. d. chem. Gesellsch. 1887. 598. 

 -) Berichte d. d. chem. Gesellsch. 1885. 3110. 



