Studier inom Naften gruppen. 7 



vanligen en mjuk konsistens, påminnande om smör, de senare äro full- 

 ständigt fasta. Nu kan reaktionen anses vara slutförd. Den tunnflytande 

 heta produkten öfverföres genast i en liten tubulerad retort, hvarefter den 

 destilleras. Vid 245 — 255" öfvergar amiden såsom en svagt ljusgul olja, 

 hvilken stelnar i förlaget; i rctorten kvarblir en ringa tjärartad återstod. 



I detta tillstånd är amiden icke enhetlig. Den äger en egendomlig, stark 

 lukt, som mycket liknar fettsyrenitrilernas och härrör af små kvantiteter af en 

 olja, som förorenar amiden. Vill man tillvarataga denna förening, underkastas 

 den råa amiden destination med vattenånga, hvarvid endast små kvantiteter 

 af amiden förflyktigas, men oljan med lätthet öfvergar. Anmärkas bör, att 

 denna icke förekommer i smältan utan först bildas under destillationen, hvarom 

 mera längre fram. 



Afser man från att isolera detta ämne, renar man amiden lämpligast så- 

 lunda, att man omrör det fasta destillatet med litet kokande vatten i en por- 

 slinsmortel för att aflägsna ammoniumsulfid och ammoniumsulfokarbonat, hvilka 

 i små. mängder förefinnas däri; härvid lösas äfven de spår af naftensyra, som 

 möjligen kvarblifvit oangripna. Man filtrerar efter afsvalnandet och upplöser 

 kristallmassan i kokande vatten, hvarvid den först smälter innan den upplö- 

 ses. Efter c:a 12 timmars tid liar största delen af amiden afskiljt sig i form 

 af stora, silfverglänsande blad, hvilka uppfylla hela vätskan. Ur filtratet er- 

 hålles efter afdunstning till en mindre volym ytterligare en kristallisation. I 

 fullkomligt rent tillstånd af smältpunkten 133" kan amiden erhållas, ifall man 

 i stället för vatten använder eter-ligroin såsom lösningsmedel. I detta fall 

 torkas den med litet vatten behandlade destillerade massan öfver svafvelsyra 

 i vakuum; torkning i vattenbad eller öfverhufvud vid högre temperatur kan 

 icke användas, emedan amiden sublimerar redan under 100 ". Därefter löses 

 den torra substansen i litet kokande eter, och under fortsatt uppvärmning till- 

 sätter man nu i små portioner ligroin (k. p. 60—100"), tills de vid hvarje 

 tillsats utfallande kristallerna ej mera lösas vid kokningstemperatur. Efter 24 

 timmar har nästan hela mängden af amid utkristalliserat. 



För den afsedda oxidationen af amiden behöfver man emellertid icke fram- 

 ställa en alldeles färglös produkt, såsom man erhåller amiden ifall reaktions- 

 massan destilleras. Man kominer till en något gråfärgad, men för ändamålet till- 

 räckligt ren amid och utbytet blir betydligt bättre, om man såsom ofvan direkt 

 behandlar den råa smältan med litet hett vatten, för att aflägsna rodanammo- 

 nium och andra salter, och därefter omkristalliserar återstoden ur hett vatten, 

 hvilket man för att öka lösligheten försätter med så mycket natronlut, att man 

 har en 1 % lösning däraf. Härvid kvarbli de mörkfärgade föroreningarna i 



