Studier inom Naftengruppen. 13 



på vanligt sätt hafva renat den olösta oljan erhölls en vätska, som kokade 

 vid 180,5 — 183,5", och ägde en angenäm fruktartad lukt, påminnande om amy- 

 lacetatets. Emellertid var äfven denna produkt icke fullständigt ren. Den 

 ägde en gulaktig färg och vid destillationen kvarblef en mörkfärgad återstod 

 i kolfven. Med hänsyn till de små kvantiteter, som stodo mig till buds, med- 

 delas ofvanstående uppgift om kokpunkten endast med reservation. Analysen 

 visade äfven att estern var något förorenad, ty talen stämmer icke fullkomligt 

 med de beräknade: 



0,1965 g substans gaf 0,4953 g C0 2 och 0,18*43 g //, O] 

 Beräknadt för (',, 7/ Ki O/. Funnet: 



C 69,23 % C.8,74 % 



// 10,26 ,. 10,42 „ 



Emellertid råder intet tvifvel därom, att alkoholn 6' 7 H Vi . OR uppkommit 

 under denna reaktion; den erhålles endast i ringa mängd oçh är förorenad af 

 kväfvehaltiga substanser, kanske äfven af sina egna oxidationsprodukter. 



Vattenläsningen af destillatet, som blifvit försatt med saltsyra, afdunsta- 

 des till en ringa volym, och efter tillsats af natriumhydrat erhölls härur unge- 

 fär 5 g af den ursprungliga aminen i ganska rent tillstånd. I destillations- 

 kärlet hade, efter de flyktiga produkternas aflägsnande med vattenånga, utom 

 klorkalium kvarblifvit en ganska stor mängd af ett brunt harts samt en olja, 

 som ej var flyktig. 



Såsom af ofvanstäende framgår, försiggår reaktionen mellan hepta- 

 naftenaminklorhydrat och kaliumnitrit ingalunda glatt, hvilket utan tvifvel har 

 sin orsak däri, att söderdelningen af aminens salpetersyrliga salt, som utgör 

 den första produkten af omsättningen, uti kväfve, vatten och alkohol försiggår 

 vid så hög temperatur, att dissociation i amin och salpetersyrlighet redan in- 

 träder. Att en dissociation värkligen äger rum bevisas däraf, att en stor del af 

 aminen öfvergår oförändrad med vattenångorna; salpetersyrligheten reagerar 

 sannolikt in statu nascendi med den redan bildade alkoholn och ger här- 

 vid upphof åt de halfflytande, brunfärgade biprodukter, hvilka kvarblifva i 

 kolfven, samt åt de ämnen, som förorena alkoholn. 



På grund af de mindre tillfredsställande resultat, som det senast relate- 

 rade försöket lämnade, var jag tvungen att uppgifva hvarje vidare arbete i 

 denna riktning. Ur 40 g heptanafteukarbonsyra hade jag kommit till endast 

 ett par gram af motsvarande alkohol, och det var att förutse att de reaktio- 

 ner, hvilka ännu återstodo, innan kolvätet erhållits, yttermera skulle reducera 

 denna ringa mängd. 



