Studier inom Naftengruppen. 15 



Torr destination af octonaftenkarbonsyradt barium med bariumformiat. 



Bland reaktioner, hvilka vidare kunde komma i fråga för erhållande af 

 kolväten ur naftensyrorna, var framställningen af dessa syrors aldehyder, hvarur 

 sedan motsvarande alkoholer, jodider och kolväten successivt borde kunna er- 

 hållas, värd att försökas. Gången för denna reduktion vore densamma, som 

 Khafft med framgång användt för framställning af fiere paraffinkolväten med 

 högre kolhalt. Jag opererade på samma sätt som han och använde vid detta 

 försök syran C fl H m 2 . 



I en retort af svårsmält glas, som rymde c:a 50 CC, upphettades en 

 blandning af två delar myrsyradt barium och en del af syrans bariumsalt, 

 i portioner af inalles 20 — 30 g. För att ernå en så fullständig blandning 

 som möjligt mellan saltpartiklarna, infördes det myrsyrade saltet i mycket fint 

 fördeladt tillstånd uti den halfflytande massa, som erhålles, då vattenlösningen 

 af naftensyrans bariumsalt afdunstar, hvarefter saltblandningen under ständig 

 omrörning torkades på vattenbad, tills massan blifvit fullkomligt fast och lätt 

 pulfveriserbar. Retorten var lufttätt förenad med en deflegmator, hvars spi- 

 ralformiga kylrör afkyldes med isvatten. Förlaget bestod af tvänne sins- 

 emellan förenade starka glasflaskor, af hvilka den ena stod i förening med en 

 vattenluftpump. Sedan apparaten evakuerats till 60 à 70 mm tryck, upphetta- 

 des retorten, som fullständigt var innesluten i ett väl passande luftbad af kop- 

 par, långsamt så att hvita ångor i större mängd icke bildades och lufttrycket 

 inom apparaten var nästan konstant eller åtminstone icke steg öfver 100 mm . 

 Oaktadt dessa försiktighetsmått, hvilka gjorde operationen till ett mycket tids- 

 ödande arbete (jag destillerade nämligen inalles 400 g af saltbildningen), var 

 den erhållna produkten, som vägde 64 g, likväl mörkbrun till färgen. Sedan 

 den torkats med vattenfritt svafvelsyradt natrium, destillerades den först vid 

 vanligt lufttryck tills temperaturen stigit till 140°, därefter vid 90 """ tryck. 



Härvid visade det sig att den emot förmodan icke var enhetlig, ty bör- 

 jande från 80 ° (vid vanligt tryck) kokade den under ganska jämnt stigande 

 termometer ända till inemot 200 " (vid 90 mra tryck). Jag tyckte mig likväl 

 märka att större kvantiteter öfvergingo vid 130 — 150° (90""" tryck), hvarför 

 denna fraktion upptogs särskildt. Det var en gulfärgad olja, hvars lukt gan- 

 ska mycket påminde om enantols, och som utgjorde 18 g. Emedan någon 

 mera konstant kokande substans icke kunde erhållas vid upprepad destination 

 under förminskadt tryck, behandlades denna fraktion med natriumbisulfit, ty 

 såväl kokpunkt som de reducerande egenskaper, hvilken tillkommo denna 

 fraktion, antydde att den borde innehålla den önskade aldehyden. Vid om- 



