Studier inom Naftengruppen. 19 



Efter andra upphettningen uppträder dessutom i röret en mindre kvantitet gula 

 glänsande kristaller af en jod- och fosforhaltig substans, hvilken är löslig i 

 jodvätesyra men af vatten långsamt sönderdelas till ett färglöst kristalliniskt 

 ämne med sur reaktion; samtidigt bildas jodvätesyra. Vid upphettning afskil- 

 jes därur kol. Tyvärr tillät den ringa mängden icke en analys af detta ämne, 

 som utan tvifvel är en mellanprodukt af reduktionen och möjligen hade kunnat 

 lämna upplysning om mekanismen af den komplicerade reaktion, hvarigenom 

 syrornas reduktion medelst jodväte försiggår. 



Efter reduktionens slut afskiljdes det lättflytande öfversta skiktet, som 

 ägde en utpräglad lukt åt rysk petroleum, medelst en lång pipett med fin 

 spets från den öfriga reaktionsmassan, hvilken vid behof försattes med vatten, 

 för att underlätta pipetteringen. De olika portionerna af kolvätet förenades 

 och omskakades väl med natronlut tills det visade neutral reaktion, uppvärm- 

 des därefter en half timmes tid med fast natriumhydrat och ungefär lika lång 

 tid med metalliskt natrium tills någon vätgasutveckling ej mer kunde skönjas. 

 Vid den därpå följande rektifikationeu, som äfven utfördes öfver metalliskt 

 natrium, steg temperaturen hastigt till 112°, därefter långsammare till 115°; 

 från denna värmegrad börjande och ända till 119° öfverdestillerade hufvud- 

 mängden, hvarefter temperaturen först långsammare, sedan mycket raskt steg 

 till inemot 240 °, och nu öfvergick mellan 240 — 260 den återstående fjärde- 

 delen af kolvätet. Hufvudprodukten, som första gången upptogs mellan 112 

 och 122" och i flere fraktioner, underkastades en systematisk fraktionerad 

 destination. Härvid erhölls efter tionde destillationen en vid 117 — 118°, under 

 då rådande lufttryck af 742 mm konstant kokande vätska, hvars vikt utgjorde 

 9 gr; de angränsande fraktionerna hade nu blifvit mycket mindre och delvis 

 nästan alldeles försvunnit. Af 48 g heptanaftenkarbonsyra erhölls således 

 29 % af det rena kolvätet. Krafft anger, att utbytet af paraffiner ur de 

 högre fettsyrorna aldrig öfverstiger 50 % af det beräknade. Genom den lång- 

 variga fraktionerade destillationen hade jag naturligtvis lidit förluster, och om 

 jag hade nöjt mig med den något mera varierande kokpunkten 115 — 119°, 

 hvilken t. ex. Wreden angifver för sin metahexahydroxylol, så hade utbytet 

 säkert uppgått till 50 %■ I detta fall gälde det emellertid framför allt, att 

 erhålla ett fullkomligt rent och konstant kokande kolväte för att noggrant 

 kunna fastställa dess fysikaliska egenskaper, och därunder fick utbytet natur- 

 ligtvis lida. Analysen af det rena kolvätet gaf följande resultat: 



0,i7i6 substans gaf 0,5378 C0 2 och 0,2227 g H 2 O; 



0,1517 „ „ 0,4745 „ „ 0,1969 ,, „ ; 



