En säregen under form af progressif dementia uppträdande sjukdom. 7 



I december 1888 skall under en kortare tid något mer digestionsstöringar (diarrhé) före- 

 kommit samt åtföljts af en lätt feber, derefter kar pat. fortsättningsvis intagit sängen, och 

 mestadels äfven ej mera kunnat äta sjelf utan blifvit matad. 



Den 6 Maj 1889 intogs pat. å förf:s sjukafdelning och annoterades om honom då 

 följande: 



Pat. är mera liten till växten samt af klent utvecklad kroppsbyggnad, nutritionstillstån- 

 det dock relativt godt, genitalia mera litet utvecklade, endast obetydligt hår å pubes. Ansigts- 

 uttryeket är slappt samt på samma gång barnsligt och stupidt, halft idiotiskt, blicken fullkom- 

 likt tanklöst stirrande (se plansch [). Pat. tyckes dock i allmänhet hafva en viss uppfattning af 

 hvad som försiggår kring honom samt uppfattar äfven ehuru något trögt ganska väl enklare 

 tilltal och frågor, men svarar på dem mycket långsamt och trögt liksom efter ett visst be- 

 grundande, stundom ej alls. Talet går nemligen mycket trögt och liksom släpande och inskrän- 

 ker sig mestadels till enstaka ord eller aldeles korta satser; något tydligt liksom stapplande 

 på målet eller bortfallande af enskilda bokstäfver eller ord kan ej förmärkas ej heller miss- 

 sägningar. Pat. eftersäger enskilda ord och bokstäfver skäligen väl. Tungans rörelser före- 

 falla kanske något tröga; några tydliga fibrilära ryckningar kunna ä densamma ej observei - as. 

 A tänderna inga påfallande förändringar eller difformiteter, ej heller tydliga ärr å mun- eller 

 svalg kaviteteus slemhinna. 



Pupillerna reagera för ljus, dock litet trögt. A hvardera kornean inga fläckar eller tyd- 

 liga spår af föregående sjukliga processer. Synförmågan förefaller ostörd, ej heller kunde från 

 öfriga sinnesorgan några tydliga störingar uppvisas. 



Pat:s ställning är vanligen följande (såsom delvis äfven af den några månader senare 

 gjorda fotografin framgår;: Pat. ligger alltid i sidoläge, hufvudet hålles vanligen lätt bakåt- 

 sträckt, utan att dock nackmusklerna äro nämnvärdt kontraherade ; då han sitter är hufvudet 

 mestadels i jemn lätt rörelse eller darrning i riktning framifrån bakåt. Munnen hålles vanli- 

 gen lätt öppen, och i underkäken förmärkes stundom lätta ryckningar. Armarna., specielt den 

 venstra, hållas alltid åtminstone uågol böjda i armbågsleden och kunna ej heller rätas knappt 

 mera än till ung. 150°, emedan motsvarande senor stramma, af samma orsak hvad axelleden 

 angår kunna ej heller armarna höjas knappt högre än det horizontala läget. I handleden kan 

 venstra, handen fås i rät linje med underarmen men ej i dorsalflexion: handen är starkt till- 

 knuten. l:sta och 2:dra falangen äro böjda i rät vinkel, ilen 3:dje falangen i lätt dorsalflexion. 

 Index gör dock undantag, böjningen är här något mindre och 3:dje falangen rak. Tummen 

 hålles aldeles rakt framåtsträckt. De tre sista fingrarna kunna knappt rätas eller sträckas i 

 den l:sta och den 2:dra falangialleden och endast obetydligt böjas i den 3:dje. Index är i 

 andra falangen något mera rörlig. En abduktion af tummen är i högst ringa grad möjlig. Af 

 andra falangen af tummen är böjning o. sträckning i viss grad möjlig. Högra handen och dess 

 fingrar vida mindre kontrakturerad samt friare i sina rörelser. I vaket tillstånd finnes en 

 nästan ständig lätt darrning af händerna i långsam tempo i ulnar-radial riktning, stundom lätt 

 roterande. Underarmaina göra äfven isynnerhet om de hållas fria mestadels lätta böjnings och 

 sträckningsrörelser i varierande tempo. Äfven de nedre extremiteterna hållas något kontrahe- 

 rade, hufvudsakligen i knä — men äfven något i höft-leden. Knälederna kunna uträtas till ung. 

 150°. Fötterna fås ej heller i fullständig dorsalflexion. 



Då man låter honom göra försök att gå håller han benen böjda och kan ej stöda på 

 dem, utan hänger helt och hållet på dem som leda honom. Äfven i benen finnes ofta en lätt 



