8 E. A. Homén. 



darrande rörelse isynnerhet då han försöker att sträcka på dem, mest i form af böjning o. 

 sträckning i knä : ocli fotlederna. Pat. kan ej ensam vända sig i sängen utan förblir ungefär i 

 den ställning nian lagt honom. 



Muskulaturen lätt atrofisk. Omkretsen af venstra underbenet är 24 cm, af det högra 

 underbenet rundliga 25 cm 25 cm ofvanom patella är venstra öfverbenets omkrets 31, det högra 

 benets 32 cm Hudreflexerna mycket svaga, tydligast vid retning af fotsulorna specielt den 

 högra. Senreflexerna kunna ej väl pröfvas emedan motsvarande flexorer mestadels äro något 

 sammandragna. 



Såvidt sensibiliten kunde pröfvas kunde man ej finna någon tydlig förändring af den- 

 samma, måhända dock en allmän nedsättning. Vid elektrisk undersökning af såväl nerver som 

 muskler kunde inga qvalitativa förändringar uppvisas men deremot fanns, hufvudsakligen dock 

 hos musklerna något qvantitativ nedsättning för såväl galvanisk som faradisk ström. 



I främre axillarlinien fanns ingen lefverdämpning, i mamillarlinien deremot en obetydlig. 

 Relativt liten hjertdämpning. Hjerttonerna rena. Pulsen några och 60 slag. 



Venstra handen är så starkt tillknuten att den ej kan fås upp, med den högra han- 

 den trycker han 15 kgm. Då detta skall utföras inträder en darrning med vidlyftiga excur- 

 sioner. 



Stundom säger pat. till om sina behof, men stundom går det (af slöhet) i sängen. Urin 

 klar, alhuminfri. 



Efter intagning å sjukhuset gick tillståndet i alla afseenden på samma sätt småningom 

 nedåt. 



Sålunda minskades alltmera uppfattningsförmågan och de sista veckorna gaf han ej mera 

 något svar, mera som det tycktes af bristande apperception än af oförmåga att articulera, ithy 

 att pat. nästan ända till det sista kunde utstöta något enstaka skäligen väl articuleradt ord. 



Kontrakturerna tilltogo äfven småningom (se fot. II) deremot minskades darrningen be- 

 tydligt, allt efter hand så att den mot slutet uppträdde endast mera anfallsvis och då vanligen 

 utbredd öfver hela kroppen, hvilka anfall stundom kunde räcka flere minuter (5 à 10). Sali- 

 ven rann ock ofta från den vanligen halföppna munnen. 



Pat. tycktes äfven allt mera börja föredraga att ligga på venstra sidan i det att han 

 med ett slags små gråtande gaf sitt missnöje tillkänna då man lade honom på den högra sidan. 



De sista par veckorna af hans lefnad förekom äfven några cloniska och toniska kramp- 

 anfall af aldeles kort varaktighet (högst någon minut). Pat. har äfven under sin vistelse å 

 sjukhuset något afmagrat, sålunda annoterades de sista dagarna af Augusti 1890 omkretsen af 

 högra underbenet 23 cm i motsats mot 25 vid första mätningen, af venstra underbenet 22 

 cm af högra öfverbenet 20 cm öfver patellan 30 cm och af venstra öfverbenet 29 cm 



Omkretsen af högra underarmen 8 cm nedanom olecranom 18 cm, högra öfverarmen 

 19 cm Måtten å den venstra sidan ungefär desamma. De sista tiderna bildade sig äfven 

 några smärre liggsår. 



Den 1 sept. 1890 inställde sig en liten stegring af temp., hvilken sedan mestadels höll 

 sig mellan 38 ° och 39 °; samtidigt observerades tonsillerna tillsvällda och rodnande. 



Pat. bief snart mycket somnulent, kunde t. ex. somna med maten i mun samt afled d. 

 13 sept. 1890 på aftonen, vid nära 25 års ålder; de sista dagarna var högra pupillen något 

 kontraherad. 



