12 E. A. IIomén. 



ändringarna voro starkt framträdande. Någon, åtminstone alldeles påfallande kärnförökning 

 kunde, vid jemförelse med normala preparat, ej uppvisas. Kärlen äro i allmänhet blodfyllda, 

 delvis äfven något utvidgade ; kärlväggarna, äfven hos de minsta kapillarkärlen, åtminstone 

 ställvis förtjockade och af ett hyelint eller sclerotiskt utseende, någongång äfven visande ett 

 slags kornigt sönderfall; sålunda kan nian stundom se starkt blodfyllda kapillarer, med deras 

 ovala kärnor i väggen, samt hela sträckan mellan 2 sådana vara af småkornig beskaffenhet, 

 bildande en smal strimma, som liksom bekläder blodpelarn å detta ställe. Detta framträder 

 kanske ännu tydligare, då man råkar dessa kärl i tvärsnitt; man finner då i en del tvärsnitt 

 den vanligen diffust förtjockade väggen delvis, någongång äfven till största delen, bildas af en 

 kornig massa, hvarigenom väggen å detta ställe är än yttermera förtjockad. (En något förse- 

 nad behandling af snitten med osmiumsyra, d. v. s. efter det preparaten legat en längre tid i 

 Müller's vätska, visade å enstaka ställen små svartaktiga korn i kärlväggarna..) Dessutom fin- 

 ner man här och der smärre hemorrhagier, kanske rikligast i basen af l:sta (öfversta) fron- 

 talvindeln, der man finner af dem åtminstone några i hvarje snitt, ej blott mikroskopiskt utan 

 delvis ock redan makroskopiskt skönjbara, hufvudsakligen i det närmaste subcorticala lagret ; 

 någongång kunde äfven en aldeles liten hemorrhagi observeras i samband med ett kapillarkärl 

 med på ofvanbeskrifvet sätt degenererad vägg, med tyåtföljande bristning: den hemorrhagin 

 närmast omgifvande substansen är någongång sönderfallen. Stundom ser man här och der i de 

 adventitiella skidorna, enstaka eller till och med smärre grupper af små celler, likaså påträffar 

 man särdeles ofta kärlet ställvis liksom omgifvet på en längre eller kortare sträcka af ett al- 

 deles tunnt lager af svart-gulaktiga, glänsande pigmentkorn liggande i de adventitiella lymf- 

 rummen. Dessa korniga pigmentsamlingar påträffar man synnerligen ofta vid kärlförgrenings- 

 ställena. Vid en jemförelse med kärlen i paralytikerhjernorna, tycktes i dessa sistnämnda 

 kanske ej finnas så mycket kornigt sönderfall af sjelfva kärlväggarna, men deremot mera cell- 

 infiltration af desamma, eller snarare kring desamma, i de peri vaskula rummen. Bland gan- 

 gliecellerna, som äfven undersöktes enligt Golgi's sublimatmetod. hvilken dock ej gaf några syn- 

 nerligt goda resultat, tycktes specielt de stora pyramidala cellerna något förändrade och 

 altererade (möjligen emedan förändringar af desamma äro lättast att uppvisa); sålunda finner 

 man jemte celler på hvilka man ej kan upptäcka någon tydlig förändring, enstaka sådana som 

 äro relativt små och liksom hopskrumpnade eller scleroserade, med otydliga eller inga utlöpare, 

 kärnorna ofta ej väl färgbara: särdeles ofta påträffar man ett slags kornig piginentartad massa, 

 vanligen närmast kring kärnan; på enstaka ställen liksom ett slags vacuoler eller luckor på 

 cellens plats. 



I främre och mellersta delarna af frontalvindlarna tycktes ofvanbeskrifna förändringar 

 vara snarare något mindre framträdande, specielt hvad gangliecellerna angår, likaså påträffas i 

 snitt från dem ytterst sparsamt några aldeles små hemorrhagier. I gyrus rectus och öfriga 

 orbitalloben funnos nästan lika stora förändringar som i främre delen af frontalvindlarna. 



I centralvindlarna voro förändringarna afgjordt mindre än i frontalvindlarna, tydligast voro 

 desamma dock utpräglade i blodkärlen, specielt om gangliecellerna var det svårt att med sä- 

 kerhet afgöra). 



Kärlen i tcmpnralvindlarna och i parietalloberna tycktes snarare något mera förändrade 

 än i centralvindlarna, dock ej så mycket som i frontalvindlarna; för öfrigt föga säkert uppvis- 

 bara förändringar. 



I occipitalvindlarna, i cuneus och pnecunciis finnes i kärlen spår till förändringar, för 

 öfrigt inga tydliga förändringar. 



