22 E. A. Homén. 



norna fanns ungefär i centra af alla linskärnor samt ungefär lika i båda hjern- 

 halfvorna en uppmjukningsprocess, hos fall N:o I och II mera i sin början, hos 

 fall N:o III fanns redan stora uppmjukningscystor. Dessutom fanns i alla 3 

 fallen utpräglade diffusa lefvercirrhoser med ej blott interlobulära, annulära, 

 utan äfven, om ock relativt litet, intralobulära interstitiella förändringar, hvar- 

 vid kan framhållas som anmärkningsvärdt att ej någon ascites förefanns. 



I fallen N:o II och III var äfven tydlig mjeltförstoring för handen. 



Den mikroskopiska undersökningen af hjernan åter, för såvidt den blef 

 gjord ! ) visade de hufvudsakligaste förändringarna i frontalloben, eller i all- 

 mänhet i främre delen af hjernan, bestående i något förminskning af de mye- 

 linhaltiga fibrerna specielt af tangentialtrådarna, kanske något äfven af det 

 superradiära nätverket; obetydliga atrofiska förändringar af hufvudsakligen de 

 stora pyramidala cellerna i corticallagret, samt något förtjockning af neuro- 

 glian i de perifera delarna i detta lager, samt framförallt kärlförändringar och 

 dessa mera utbredda öfver hela hjernan, dock mest prononcerade i främre de- 

 larna af densamma, delvis bestående i sclerotiska eller hyalina förtjockningar 

 af väggarna, eller kornigt (eller fettigt) sönderfall af desamma, och åtminstone 

 i fall II rikligt små hemorrhagier. Kärlen äro i allmänhet blodfyllda och 

 ställvis något vidgade, samt i kärlskidorna delvis något små celler, äfvensom 

 här och der å en längre eller kortare sträcka utefter kärlet anhopningar af 

 svartgulaktiga pigmentkorn. 



I kärlen å hjernbasen, specielt i arterise fossœ Sylvii och deras förgre- 

 ningar en mängd smärre circumscripta endarteriitiska förändringar. 



Såsom redan af denna summariska sammanställning framgår finna de kli- 

 niska fenomenen sin fulla förklaring i det pathologisk-anatomiska befundet, hvil- 

 ket sammanhang än bättre framgår vid en mera detaljerad granskning af sjelfva 

 sjukdomshistorierna i samband med obduktionsresultatet och den mikrosko- 

 piska undersökningen. Sålunda finner sjelfva hufvudkaraktären af sjukdomen, 

 d. v. s. det progressiva nedåtgåendet af intelligensen, slutande med fullkomlig 

 dementia, sin förklaringsgrund i de utbredda kärlaiterationerna samt i de cor- 

 ticala förändringarna i allmänhet af resp. hjernor. Den strax från början upp- 

 trädande värken och tyngden i hufvudet jemte svindeln och osäkerheten i 

 gången, samt allmänna tröttheten, hvilka symptom likasom inledde sjelfva sjuk- 

 domen, äro likaledes en naturlig följd af de cirkulations rubbningar i bjernan, 



') Tyvärr blef den mikroskopiska undersökningen af fall III, samt ännu mera af fall I, högst 

 ofullständig, men den fullkomliga likheten i allt öfrigt med fall II, låter väl antaga att äfven här 

 öfverensstäinmelse förefanns. 



