14 Fred. Joh. Wiik. 



finner man af fig. 7 (planschen), som framställer en hemimorf holoëdrisk tetra- 

 gonal kristall (idokras), delad i 4 pseiidomonoklina, resp. 8 pseudotriklina mot 

 halfva anorthoïtformen fig. 2 svarande delar, att kanterna mellan pyramid- och 

 prismaytorna motsvara kanterna mellan ab- och i-planen (prisma och brachy- 

 pinakoïd) hos de triklina partialformerna, och således äro likartade, hvaremot 

 om komplexen utgöres af 4 enkla pseudotriklina partialformer, analoga med 

 hela anorthoïtformen fig. 2, blott hvarannan kant är likartad och de mot dessa 

 kanter svarande dipyramidytorna sålunda måste uppträda hemiëdriskt eller såsom 

 tritopyramid, såsom förhållandet är hos den pyramidalt hemiëdriska skapoliten. 

 Fig. 8 framställer åter en holoëdriskt rhomboëdrisk kristall bestående af tvenne 

 lika hemimorf a hälfter, hvardera sönderfallande i tre qvasimono- resp. 6 triklina 

 delar (med prisma- och bas. plan, analoga med linds ayitf ormen fig. 1). I den 

 holoëdriska formkomplexen äro deuteroprismakanterna och sålunda äfven mot- 

 svarande protoprisma-plan likartade, alldenstund den öfre hälften af en kant är 

 likartad med den nedre hälften af den närmast stående kanten; hos den hemi- 

 morfa formen blir deremot blott hvarannan kant likartad, och protoprismat sön- 

 derfaller således i detta fall i tvenne trigonala hälfter: den ena + "f bestående 

 af a-planen (orthopinakoiderna), den andra " r f af klinoprismaplanen a 3 b och 

 cfb (00P3) i de hexagonala pseudomonoklina partialformerna; på samma sätt 

 sönderfaller äfven diprismat i tvenne ditrigonala hälfter motsvarande resp. ooi J ™ 

 och ooP,,' *). Då de tvenne i hufvudaxelns riktning förenade hälfterna i fig. 8 äro 

 hemimorfa kan deras sammanvexningsyta äfven utgöras af en yta parallel med 

 basiska planet, och man kan nu tänka sig den ena vriden 60" omkring huf- 

 vudaxeln; den hexagonala formkomplexen blir då trapezoëdriskt tetartoëdrisk, i 

 det att rhomboëdern förvandlas i en trigonal pyramid, bestående af tvenne qvasi- 

 triklina hälfter, och deuter oprismat, som då kommer att till läget motsvara kom- 

 plexens prismakanter, af hvilka nu blott hvarannan är likartad, sönderfaller i 

 tvenne trigonala hälfter, såsom fallet är med deuteroprismat på grund af den 

 trapezoëdriska tetartoëdrin. 



Denna sammansättning och sönderdelning af kristallerna i skilda mindre 

 symmetriska delar visa sig nu såsom nämndt mer eller mindre tydligt vid ano- 

 mal utbildning; i normalt tillstånd, enl. regeln vid högre temperatur, samman- 

 sluta sig delarna till ett fullt symmetriskt homogent helt, hvari några skilda 



*) Den förklaring, som tillförene af Naumann framstälts af detta förhållande hos den hemi- 

 morfa turnalinen. i det han nämligen jemför protoprismat med en rhomboeder med oändlig hufvudaxel, 

 som vid hemimorf utbildning måste uppträda trigonalt, är egentligen icke någon förklaring utan blott 

 en omskrifning af företeelsen. 



