Utkast till ett Kristallohemiskt Mineralsystem. 17 



undersökning af anomala barytkristaller (Mineral, medel. IX Vet. Soc. Förh. 

 XXVI) kommit till åsigten om att barytens grundform måste tänkas samman- 

 satt af 8 triklina resp. qvasitriklina partialmolekyler; och beträffande aragoniten, 

 så visar en jemförelse mellan dess grundform och den monoklina barytoealcitens, 

 att de sta till hvarandra i samma förhållande som den rhombiska pyroxenen 

 till den monoklina. hvilken vid anomal formbildning sönderfaller i triklina hälf- 

 ter, (se längre fram vid pyroxen). 



För att få en närmare föreställning om förhallandet mellan de lägre sym- 

 metriska resp. osymmetriska partialmolekylerna och den deraf sammansatta högre 

 symmetriska molekylarkomplexen i sin helhet blir det af nöden att söka erhålla 

 en föreställning om molekylernas atomistiska konstitution. Det är härtill jag 

 genom de i det följande framstälda teorierna oeh deras tillämpning på silika- 

 terna sökt komma. Jag har härvid i likhet med A. Fock (Beiträge zur Kent- 

 niss der Yerhältniss zwischen Krystallform und ehem. Zusammensetzung; Zeit- 

 schr. für Krystallgr. 1891) försökt att kombinera kristallogran och kemi, dock 

 genom ett väsentligt olika åskådningssätt, icke ensidigt induktivt utan kompara- 

 tivt deduktivt-induktivt samt så allmänt och omfattande som möjligt. Endast 

 på sådant sätt kan man hafva förhoppning om att inslå en väg. som leder till 

 malet: kännedomen om förhållandet mellan form och innehåll hos mineralierna. 



Atomistisk-dynamisk elementarteori. Man följer vanligen inom mineralo- 

 gin fortfarande så noga de kemiska systemen och teorierna, att densamma strängt 

 taget ännu såsom under Berzelii tid kan sägas utgöra blott en del, ett excerpt 

 af kemin. Ty den skiljer sig under sådana förhallanden icke mera frän den 

 oorganiska kemin än denna från den organiska. Att mineralogin tager i be- 

 traktande de i naturen förekommande kemiska föreningarna (mineralierna), ke- 

 min de pä konstgjord väg frambragta är icke ett tillräckligt skäl för att be- 

 teckna mineralogin såsom en sj elfständig vetenskap, och blir det i samma mån 

 mindre som det lyckas kemisterna att artilicielt framställa föreningar öfverens- 

 stämmande med de naturliga mineralierna. Också betecknas mineralogin af 

 Gnom (Studium der Mineralogie auf Deutschen Hochschulen) blott såsom en 

 descriptiv kemi. 



Om således mineralogin verkligen skall kunna uppträda såsom en sjelfstän- 

 dig, från kemin särskild vetenskap samt derjemte höja sig från det descriptiva, 

 rent empiriska stadiet till ett högre, förklarande stadium, så måste en förändring 

 eller komplettering af det hittills rådande rent kemiska åskådningssättet ske. 

 Också kan man redan, mer eller mindre tydligt hos olika författare, unna en 

 skiljaktighet mellan mineralogens och kemistens sätt att gå till väga vid be- 

 traktningen af de oorganiska föremålen deri, att den förre i främsta rummet 



3 



