18 Fred. Joh. Wiik. 



betraktar de yttre morfologiska och fysiska karaktererna, den senare den inre 

 kemiska sammansättningen, en åtskilnad, som äfven kivnde karakteriseras så- 

 lunda, att mineralogen företrädesvis betraktar molekylarföreningarna, kemisten 

 de inre atomföreningarna *). Då nu slutändamålet med såväl mineralogens som 

 kemistens sträfvan måste vara utrönandet af förhållandet mellan de yttre ka- 

 raktererna och den inre konstitutionen, så kan sålunda mineralogins metod när- 

 mare bestämmas såsom gående från de yttre till de inre företeelserna, kemins 

 tvärtom slutande från de kemiska processerna till de yttre formförhållandena. 

 De komplettera och understödja sålunda hvarandra utan att uppgå den ena i 

 den andra, och endast på sådant sätt kan mineralogin försvara sin plats såsom 

 en sj elf ständig vetenskap. 



Då mineralogin och kemin sålunda kunna betecknas såsom varande i af- 

 seende på metoden hvarandra motsatta, kan icke heller det i kemin använda 

 betraktelsesättet af kropparnas inre beskaffenhet, såsom fästande alltför litet 

 afseende vid de yttre karaktererna, utan vidare tillämpas på mineralierna. De 

 försök, som i sådant hänseende blifvit gjorda, och af hvilka ett bland de mest 

 genomförda är det af Groth (Tabellarische Uebersicht der Mineralien), kunna 

 visserligen synas tillfyllestgörande, om man blott afser att erhålla ett uttryck 

 för mineraliernas rent kemiska natur, ehuru visserligen i sådant afseende de 

 empiriska från analyserna direkt erhållna formlerna, sådana de t. ex. af Ram- 

 melsberg framstälts, lika väl lämpa sig för ändamålet. 



Att verkligen den hittills använda metoden att söka utreda mineraliernas 

 inre konstitution genom att taga blott den rent kemiska sammansättningen, så- 

 dan den framgår af de kemiska analyserna, i betraktande icke kan leda till 

 målet, d. ä. utredandet af den inre atomistiska konstitutionen af grundmoleky- 

 len, om man icke derjemte, på sätt som i det föregående antydts, försöker att 

 få en kännedom om formen och den inre strukturn af denna grundmolekyl, 

 torde vara lätt att inse. Också är, trots den stora mängd af försök som gjorts 

 af framstående forskare att utreda mineraliernas inre konstitution, vår känne- 

 dom derom ganska obetydlig. Inom kemin har man, nämligen hvad kännedo- 

 men om de organiska föreningarnas konstitution beträffar, hunnit något längre, 

 hvilket har sin grund deri, att man i den org. kemin har att tillgå utom ana- 

 lysen ännu ett annat vigtigt hjelpmedel för kännedomen af föreningarnas inre 



*) Äfven kunde man finna en skiljaktighet mellan mineralogin och kemin deri, att den fürra be- 

 traktar atomer och molekyler i fast förening (atomstatik), den senare atomer i rörelse (atomdynamik), 

 hvilket isynnerhet gäller för den nya af Arkhenius och Ostwald införda elektro-kemiska riktningen 

 inom kemin. 



