Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 29 



ock saknas såsom hos Li och Fl. Sålunda förklaras på ett enkelt sätt isomor- 

 fismen eller rättare homöomorfismen inom de resp. serierna, trots den olika atom- 

 vigten och den delvis äfven olika atomvolymen, hvilken senare i allmänhet inom 

 de pos. elementernas resp. serier ökas i proportion af det tillvexande antalet 2- 

 dynamider. Härvid är dock att märka, att de tunga metallerna hafva en rela- 

 tivt mindre atomvolym (8 — 18) eller med andra ord en mera sammanträngd 

 dynamidkomplex än de lätta metallerna (11 — 70), hvilket ger anledning att 

 sluta till att de förra bildats under inflytelsen af ett större tryck än de senare, 

 och sålunda ock i genetiskt hänseende böra från dem åtskiljas. 



Likhet i formelt hänseende (isomorfism eller homöomorfism) betingas såle- 

 des icke af likhet i atomvolym utan af överensstämmelsen i kristallostatiskt 

 hänseende d. ä. likhet med afseende på hvad ofvan blifvit betecknadt med uttryc- 

 ket: kristallostatiskt moment. Detta utgöres hos större delen af de positiva 

 elementerna af talet O, hos de enatomiga negativa af talet 18, samt hos de 

 öfriga dels af (3 dels af 12 i likhet med det hos kolet och kiseln. Elementer- 

 nas kristallostatiska moment stå sålunda till hvarandra i samma enkla förhål- 

 lande (6 : 12 : 18 = 1 : 2 : 3) som den ofvan anförda relationen mellan nor- 

 malerna till grandytorna hos grundformen; och då man, såsom ofvanföre vi- 

 sats, kan genom att taga de reciproka värdena till dessa normaler sluta till 

 molekylär- eller atomkrafternas relativa förhållande inom atomkomplexen eller 

 grundmolekylen, så kan man sålunda äfven med afseende på nämnda förhål- 

 lande hos elementaratomerna sluta till deras relativa lägen inom densamma. 

 Dessa normaler kunna derföre betecknas med de redan af andra författare (Hin- 

 kichs, Atommekanik 1867 samt Schkauf, Vergleichend-morphol. Studien üb. d. 

 axiale Lagerung d. Atome in Krystallen, 1884), ehuru annorlunda, använda 

 uttrycken: „atommetrar" eller „lineära atommått". 



Men utom nämnda tvenne slag af dynamider inom element aratomernas dy- 

 namidkomplexer, de kristallostatiskt aktiva och indifferenta, hvilka senare dock 

 stundom kunna saknas, finnas hos flertalet af dem (se tabellen) ännu ett tredje 

 slag, bestående af resp. dyn. 1, 2 eller 3, hvilka kristallokeiniskt måste från 

 de förra särskiljas. Beträffande läget af denna vanligen enstaka dynamid kan 

 man icke komma till något annat antagande än att den bildar centrum eller 

 kärnan inom dynamidkomplexen, alldenstund hvarje annat läge skulle åstad- 

 komma en förändring af formen genom att rubba dess symmetriförhållanden. 

 Hvad åter beträffar functionen af denna centraldynamid, så finna vi, att dyn. 

 1 förekommer hos de enatomiga (pos. och neg.) elementerna, 2 hos de tvåato- 

 miga (de alkal. jordmetallerna och svafvelgruppens element er) samt 3 hos de 

 treatomiga (P, As, B, Al), och det ligger sålunda nära till hands att hos denna 



