32 Fred. Joh. Wiik. 



den hos oxiden, bero på en sammanslutning af tvenne enkla oktaëdriska dyna- 

 midkomplexer i rhomboëdrisk ställning. Detta visar sig livad aluminium be- 

 träffar äfven af den ofvan (se tab.) anförda dynamidkomplexen för Al. hvilken 

 häntyder på tvenne sådana okt. dynamidkomplexer förenade genom dynamiden 

 3. Till samma resultat kommer man äfven, om man för att komma närmare 

 den af en del kemister för aluminium antagna atomvigten 27,5 uttrycker dyna- 

 midkomplexen genom formeln Al 2 = 2(6.2 + 7.2) + 3 = 2.27,5, i bvilket fall 

 man äfven erhåller en förklaring öfver aluminiums vanliga uppträdande så- 

 som dubbelatom ; i denna motsvara de 7 yt-dynamiderna de 7 fria ytorna i de 

 två med en yta förenade oktaëdriska dynamidkomplexerna. Ett analogt förhål- 

 lande synes ega rum med koppar, hvars atomvigt sannolikt icke är 64 utan 

 63,5 och således dynamidkomplexen icke den ofvananförda utan = 2(6.2 + 2 

 + 3.16) -H 3 = 2.63,5, hvilket står i öfverensstämmelse med kopparns uppträ- 

 dande såsom dubbelatom och dess reguliära kristallers rhomboëderlika habitas. 

 Äfven på Rb (85, 5), Sr (87,5) och Se (79, 5) kunde ett analogt betraktelsesätt 

 tillämpas, så mycket mer som dessa elementers ställning såsom den mellersta, 

 i sina resp. triasgrupper äfven häntyder på deras uppträdande som dubbelatomer. 



Af de tunga metallerna utmärker sig f. ö. den allmännast förekommande 

 jernet genom en jemförelsevis enkel dynamidkomplex : 6(1) + (2) + 3.8(2) = 56, 

 hvarigenom den ansluter sig till de lätta tvåatomiga positiva, och vi hafva 

 sålunda att tänka oss dess atomform såsom en oktaëder med 6 pos. dynamider 

 (1) bildande hörnen, den neutrala dynamiden (2) såsom kärna eller centraldy- 

 namid samt 3 st. dynamider (2) motsvarande hvar sin af de 8 ytorna. Dessa 

 tre dynamider kunna enklast tänkas riktade parallelt med de oktaëdriska kan- 

 terna, och de bilda sålunda på hvarje yta en triangulär komplex, motsvarande 

 dynamiden 3 i dubbelafomen AL, och sålunda förklaras såsom redan ofvan an- 

 tydts uppkomsten af den motsvarande dubbelatomen Fe- 2 . — Här kan slutligen 

 påpekas, att den först af Neavlands s. k. „Oktavlagen" (Law of octaves), sedan 

 af Mendelejeff närmare utvecklade „periodiska" lagen tydligen beror på den 

 oktaëdriska formen hos dynamidkomplexerna (elementaratomerna), hvarigenom 

 de beslägtade elementerna komma att skilja sig på 8.2 atomenheter. 



De nu anförda exemplen torde vara tillräckliga att visa naturenligheten 

 af ifrågavarande kristallokemiska teori och dess berättigande att uppställas så- 

 som grund för ett kiïstallokeniiskt mineralsystem d. ä. ett sådant, hvilket såsom 

 ändamål uppställer utredandet af förhållandet mellan form och innehåll hos mi- 

 neralierna. Ehuru denna teori i afseende på de här antagna atomistiskt dyna- 

 miska konstitutionsformlerna för elementerna till en början måste vara delvis 

 mer eller mindre osäker och vacklande, skall den dock vid fortsatt tillämpning 



