Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 35 



såsom ett naturligt system, i motsats till de tre artificiela, på hvar sitt slag af 

 egenskapen grundade examinationssystemen, hvilka finnas meddelade i min mi- 

 neralkarakteristik, och till hvilka sålunda det kristallokemiska kan betraktas 

 såsom ett supplement. 



Hvad särskildt silikaterna beträffar har jag, såsom af nedanstående öfver- 

 sigt synes, för deras sammanställande i större grupper (hufvudafdelningar) an- 

 slutit mig till de af Naumann i de af honom sjelf redigerade upplagorna (1 — 9) 

 af hans „Elemente der Mineralogie" framstäJda principerna för den mineralo- 

 giska systematiken (9 uppl. p. 108), i det jag fördelat dem på tre hufvudaf- 

 delningar A, B och C motsvarande de tre Naumann'ska klasserna: Geoliter 

 eller icke-metalliska silikater, Anyphoter oliter eller intermediära samt Metalloliter 

 eller företrädesvis metalliska silikater. Denna indelning har visserligen i de 

 följande efter Naumann's död af Zirkel redigerade upplagorna af nämnda läro- 

 bok ersatts af en klassifikation hvilande på en rent kemisk princip. Men skall 

 verkligen mineralogin betraktas såsom en från kemin skild vetenskap, så bör 

 ock andra karakterer än de rent kemiska tagas i betraktande vid mineraliernas 

 uppställning i ett naturligt system, och af dessa äro såsom Naumann anmärker 

 särskilnaden mellan metalliska och icke-metalliska mineralier den vigtigaste icke 

 blott i rent mineralogiskt utan ock i petragrafiskt hänseende eller med afseende 

 på silikaternas förekommande i bergarter. Denna indelning i metalliska och 

 icke-metalliska mineralier kan visserligen icke fullt konseqvent genomföras dels 

 emedan de öfvergå i hvarandra genom de intermediära eller amphoteroliterna, 

 innefattande såväl metalliska som icke-metalliska silikater dels emedan äfven i 

 de särskilda smärre grupperna eller familjerna kunna förekomma såväl minera- 

 lier med metalliska som sådana med icke-metalliska radikaler. Dock låter denna 

 indelning åtminstone för silikaterna i stort taget d. ä. hvad hufvudindelningen 

 beträffar med abstraherande från de enskilda undantagen genomföra sig och 

 synes mig väsendtligen bidraga till erhållande af öfversigtlighet och reda i sy- 

 stemet. Den låter här så mycket mer försvara sig som den står i överens- 

 stämmelse med det ofvan framstälda elementarsysteniet, der en bestämd och Mit 

 naturenlig åtskilnad blifvit gjord mellan egentliga eller tunga metaller och lätta 

 metaller eller halfmetaller, af hvilka de förra, såsom rådande radikaler, konsti- 

 tuera de metalliska, de senare de icke-metalliska mineralierna. 



Hufvudskälet mot en sådan delris på fysiska åtskilnader grundad uppställ- 

 ning af mineralierna och som bestämt Zikkel (1. c.) att frångå densamma är 

 att derigenom isomorfa mineralier komma att delvis stå på skilda ställen från 

 hvarandra. Men detta kommer äfven att blifva fallet, om man bygger syste- 

 met på rent kemisk grund: så t. ex. beträffande vissa nitrater och carbonater, 



