Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 43 



tetragonala och de i c-axeln med hexagonala kristaller. Utaf förekomsten af 

 domat de (x) hos dessa periklinartade orthoklaskristaller kan man sluta till en 

 öfverensstämmelse i afseende på kristallmolekylerna med den med c-axeln på- 

 vuxna kristalltypen cl. ä. till en fördubbling af a-axeln. Dessa kristailmoleky- 

 ler skilja sig från de fysiska molekylerna utom i afseende på den olika form- 

 bildningen antagligen äfven med afseende på den molekylära attraktionen pa- 

 rallelt med a- och i-riktningarna i motsats till de parallelt med ab- och i-pla- 

 nen hos de fysiska molekylerna, hvilkas karakter af egentliga grundmolekyler 

 med aggregationsriktningar parallela med dessa plan framgår utom af den anor- 

 mala utbildningen äfven af ab- och i-planens ojemförligt allmännare förekom- 

 mande hos fältspatskristallerna än a-planet, hvilken form hos Orthoklas och mi- 

 kroklin så godt som aldrig förekommer såsom kristallform utan blott såsom sam- 

 manvexningsyta i den perthitartade lamellära sammanvexningen mellan albit, 

 mikroklin och Orthoklas. 



Att en åtskilnad bör göras mellan kristallmolekyler och fysiska molekyler 

 synes mig äfven framgå utaf det redan af Naumann (Elemente d. Mineral. 

 9:te Aufl. p. 393) anmärkta förhållandet, att vissa påvuxna Oarlsbader- och 

 Baveno-orthoklaskristaller genom sammanfallande af de tvenne individernas c- 

 och äc-plan resp. riktningar hos de förra samt c- och i-planen hos de senare 

 häntyda på att de ursprungligen vid sin bildning, vid högre temperatur, haft 

 ett annat axelförhållande än det Orthoklasen i allmänhet vid vanlig temperatur 

 företer, hvilket senare icke står i samklang med dessa fakta, eller att normalen 

 c' J = 0,998 (se figg. 7 och 8) varit lika med eller såsom man af c-planets tyd- 

 ligare spjelkbarhet kunde förmoda till och med något större an b' = 1, men 

 vid afsvalning genom kontraktion i denna riktning minskats och dess motsva- 

 rande molekylarkraft således ursprungligen varit mindre men vid afsvalning 

 ökats, ett förhållande analogt med det mellan de tvenne nära lika optiska elasti- 

 citetsriktningarna, af hvilka den i i-axelns riktning gående vid temperaturför- 

 höjning förstoras, den nära c-normalen gående förminskas. Denna variation af 

 c- och i-normalernas inbördes storlek, med bibehållande af de ursprungliga be- 

 gränsningsytorna hos tvillingsindividerna, synes mig nämligen häntyda på de 

 tvenne redan ofvananförda särskilda slagen af molekyler, fysiska och kristall- 

 molekyler, till hvilka senare den kristallografiska utbildningen och sålunda äfven 

 tvillingsbildningen kan hänföras, och som enl. det föregående bestå af två eller 

 flere fysiska molekyler. Om nu dessa kristallmolekylers ursprungliga form genom 

 tvillings- resp. sammanvexningsytorna blifvit fixerad, så kan denna bibehållas 

 under det att de fysiska molekylerna och de deraf beroende spjelkningsriktnin- 



