Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 45 



partialkristallerna. Men likasom man hos dessa i allmänhet måste göra skilnad 

 mellan det normala tillståndet, i hvilket några enskilda delar icke kunna skön- 

 jas och det anomala, der sådana optiskt eller kristallograflskt ge sig mer eller 

 mindre tydligt tillkänna, så måste man oek hos orthoklas skilja mellan den 

 normala, fullt monoklina Orthoklasen oeh den anomala triklina Anorthoklasen 

 (Bosenbusch, Mikroskopische Physiographie p. 550). hvilken bildar öfvergången 

 mellan orthoklas oeh mikroklin, oeh hvilken, såsom Pöestnee (1. e.) visat, t. e. 

 d. vid högre temperatur öfvergår i orthoklas, således förhållande sig analogt 

 med andra anomala mineralier till deras motsvarande normala moditikationer, 

 t. ex. leueit. Likasom man måste göra skilnad mellan den vid högre tempe- 

 ratur normala reguliära leuciten oeh den vid vanlig temperatur för det mesta 

 mer eller mindre anomala. sannolikt triklina leuciten (se längre fram), sa äfven 

 beträffande Orthoklasen, och i ena som i andra fallet måste de tvenne tillstån- 

 den bero på en dimorfism (isomeri), d. v. s. en olika atomlagring inom mole- 

 kylen, dock så litet skiljande sig från hvarandra, att de äfven i sina yttre 

 morfologiska oeh fysiska karakterer nära örVerensstämma. Anser man sålunda 

 med BröoiiER o. a., att Orthoklasen ieke är monoklin utan triklin, så kan detta 

 gälla endast för orthoklas vid vanlig temperatur ieke för den vid högre, hvil- 

 ken på grund af FörstneiTs iakttagelse måste betraktas såsom verkligt monoklin. 

 Dock unnas orthoklaskristaller t. ex. af den rena adularen, hvilka man såväl 

 på grund af det optiska som det kristallografiska förhållandet måste beteckna 

 såsom fullt monoklina, och det synes sålunda som om det företrädes v i s voie 

 natriumhaltig kalifältspat som företer en triklin anomali, hvilket står i samklang 

 med natriumfältspatens i allmänhet större benägenhet att kristallisera trikliniskt 

 än kalifältspaten. 



Särskildt upplysande för förhållandet mellan den normala och anomala Ortho- 

 klasen synes den af mig under namn af mikroklas eller mikroplagioklas be- 

 skrifna anomala Ka, AVorthoklasen från St, Gotthard vara (Öfversigt af finska 

 Vet, Soc. Pörh. XXV samt Zeitschr. fur Krystallogr. VIII). Den utgör i 

 likhet med sanidin en mikropertkitisk, lamellär sammanvexning mellan Ka- och 

 Na- anorthoklas samt bildar såväl optiskt som kristallogra tiskt en mellanlänk 

 mellan orthoklas och mikroklin resp. albit. Att natriumfältspat-lamellerna icke 

 utgöras af albit, såsom fallet är i den af mikroklin-albit bildade perthiten. ut- 

 visas af frånvaron af tvillingsstreckning samt af de på bas. planet befintliga 

 etsfigurerna, hvilka nära öfverensstämma med orthoklasens. Huruvida nu denna 

 anomala orthoklas ursprungligen varit orthoklas eller redan från första början haft 

 karakter af en anorthoklas är svårt att afgöra; dock synes det senare sanno- 

 likt med betraktande nämligen af att den äfven i afseende på sin yttre habitas 



