48 Fred. Joh. Wiik. 



ning gifva: den förstnämnda glimmer (och kaolin), den senare qvarz, såsom 

 längre fram närmare skall ådagaläggas. Det olika förhållandet mellan b- och 

 c-planen i kemiskt hänseende, hvilket visar sig vid etsning med syror samt vid 

 förvittring, nämligen det att &-pl. lättare påverkas än c-pl., kunde ock i enlig- 

 het med denna formel förklaras deraf, att c-pl. motsvarar den kemiskt indiffe- 

 renta Al, 6-pl. åter den kemiskt mera verksamma Ka. 



I kristallografiskt afseende motsvarar denna Strukturformel den monoklina 

 symmetrin: likhet åt båda sidor samt uppåt och nedåt, olikhet framifrån hakat. 

 Vidare får det ofvanantydda närmandet till en reguliär formkombination hos 

 fältspatskristallen sin förklaring deraf, att dess molekyl bildas af reguliära oktaë- 

 driska atomer, hvilka delvis befinna sig i olika ställning till hvarandra och 

 hvilka derföre bilda en blott närmelsevis reguliär formkomplex. De mot ab- 

 planen svarande Si- atomerna hafVa en rhomboëdrisk ställning i hufvudaxelns 

 riktning och betinga den hexagonala formutbildningen i denna zon; den ringa 

 skilnaden mellan orthoklasens prismavinklar och det hexagonala prismat (120") 

 beror antagligen på de i tetragonal eller hörnställning i denna zon förekom- 

 mande üTa-atomerna, af hvilka äfvensom af ^/-atomens i zonen b — c (klinodiag. 

 zonen) tetragonala genomskärning den nära tetragonala formutbildningen i denna 

 zon kan anses betingad. Afvikelsen i zonen a — c (b- eller symmetri-axelns 

 zon) från det reguliära systemets formförhållande kan åter bero deraf, att de i 

 denna zon liggande Al- och Si-atomerna icke befinna sig i parallel utan i lu- 

 tande, rhombiskt monoklin ställning, d. ä. med en oktaëderytriktning parallel 

 med resp. c- och <7c-planen, en ställning motsvarande den pseudorhombiska form- 

 bildning, som zonen a — c företer på grund af den nära bka lutningen af c- 

 och «c-pl. mot c-axeln (resp. (33" 57' och 65° 48'). Skilnaden mellan dessa 

 vinklar synes ursprungligen vid orthoklasens högre bildningstemperatur såsom 

 ofvanför antydts halva varit mindre, vare sig genom en större vinkel mellan 

 c-pl. och c-axeln, (antydd på fig. 7 genom streckade linier) eller ock genom 

 en mindre vinkel mellan r7c-pl. och c-axeln eller slutligen båda fallen på en 

 gång. Härigenom kommer man äfven till den åsigt, att orthoklasens a-axel- 

 riktning ursprungligen vid bildningstemperaturen närmat sig till riktningen af 

 den största opt. elasticitetsaxeln, samt att de båda motsatta atomoktaëdrarna 

 {Al och Si) lutat mot c-axeln under en lika vinkel, under det att de vid ortho- 

 klasens nuvarande vinkelförhållanden skilja sig på ett par grader (resp. 8° och 

 6°) från c-axelns riktning ; eller med andra ord c-axeln resp. a-planet ligga för 

 närvarande vid vanlig temperatur asymmetriskt i förhållande till de hypotetiska 

 Al- och Se-atomerna, men hafva sannolikt ursprungligen vid högre temperatur 



