64 Feed. Joh. Wiik. 



ii 



Be 3 Si.,O s ) i hufvudaxelns riktning, och får härigenom en förklaring öfver 



leukophan-niolekylens 3 gånger större utsträckning i denna riktning, äfvensom 



af dess sfenoïdiskt hemiëdriska formtyp, i det att de, på ömse sidor om den 



mellersta Ca, Be-silikatmolekylen, befintliga Ca-silikat molekylerna måste tänkas 



i afseende på sin GVi-atom stälda korsvis mot hvarandra, hvilket äfven måste 



vara fallet med de fyra mot hvarannan pyramidal d. ä. sfenoïdal-yta svarande 



8i-&tom i den mellersta atomkomplexen. 



På grund af denna analogi mellan leukophanens och danburitens grund- 

 former resp. grundniolekyler kan man äfven jemföra den förra med en plagio- 

 klas-tvillingskomplex och får derigenom en förklaring öfver de triklina delar 

 den visar i plattor slipade parallelt med basiska planet. Den olikhet som före- 

 finnes i afseende på storleken af dessa triklina partier i de af Groth och de 

 af Brögger (1. c.) undersökta plattorna beror väl på att de förra äro tagna af 

 de mindre med större doma-plan försedda prismatiska kristallerna, de senare af 

 större prismer med mindre domer. De 8 triangulära tvillingsartadt med hvar- 

 andra förbundna partier, hvari dessa plattor i polariseradt ljus visa sig delade 

 med tvenne tydliga och tvenne mindre tydliga tvillingsgränser visa mycken 

 analogi med de enl. Baveno- och Manebacherlagarna sammansatta pseudotetra- 

 gonala fyrlingskoinplexerna af plagioklas. 



Melinophan står ännu närmare till det tetragonala systemet än leukophan, 

 ja enligt Bertrand är den verkligen tetragonal med axelförhållandet a : c = 

 1 : 0,658 eller, om man i enlighet med den tafvelformiga utbildningen och ba- 

 siska spjelkbarheten likasom för leukophan fördubblar hufvudaxeln : 



a : b : c — 1 : 1 : 1,316 (= 3. O.435). 



Brögger (1. c.) ansluter sig till Bertrand's uppfattning beträffande meli- 

 nophanens tetragonala form, men anser på grund af den kristallografiska form- 

 bildningen i öfrigt, att den bör hänföras till den rhombotypa tetartoëdriska af- 

 delningen af det tetragonala systemet, hvilken afdelning dock Gadoijn i sin 

 gruppering af kristallformerna (Acta Soc. Sc. Fenn. T. IX p. 30) utmönstrar 

 från det tetragonala systemet samt sammanställer med den sfenoïdalt rhombiska 

 afdelningen. Eldigt denna uppfattning kommer sålunda melinophan att betraktas 

 såsom rhombisk i likhet med leukophan, men mimetiskt tetragonal, med en ännu 

 närmare anslutning till den tetragonala symmetrin, förhållande sig sålunda till 

 det tetragonala systemet såsom biotit och klinochlor till det hexagonala. Också 

 framhåller Brögger med afseende på den komplicerade tvillingsstruktur melinophan 

 företer, i det dess små triklina etsfigurer på bas. planet gå i flere olika rikt- 



