66 Fred. Joh. Wiik. 



eniga. Dock visar sig redan tydligt att de skapolitartade mineralierna stå i 

 närmaste samband till fältspatsgruppens mineralier, och att Scheerer's åsigt om 

 isomerin eller rättare polymerin. mellan dem måste anses vara i hufvudsak rik- 

 tig. Det är också i enlighet härmed som Tschermak ansett dem i likhet med 

 plagioklas bilda en isomorf serie mellan tvenne silikater: Marialit = 3 (Na-, 

 Al 2 Si G 16 ) -f- 2 Na Cl samt Mejonit = 3 ( Ca AU 8i 2 8 ) -f Ca O. Dock kunna 

 dessa formler icke uttrycka alla skapolitarter: så t. ex. har Pargas-skapo- 

 liten t. e. d. lika sammansättning med anorthiten (Ca AL Si-, O s ). *) Med 

 afseende härpå bör den enkla föreningen Ca AI 2 Si 2 ÜK (Paranthit, Dana) 

 sättas såsom den ena gränslänken i skapolit-serien samt den natriumhaltiga 

 Werneriten (se Mineralkarakteristik p. 174) såsom den andra, och mellan dem 

 står den egentliga Mejonit en från Vesuvius. Såväl wernerit som mejonit och 

 i analogi med dem äfven paranthit komina att få molekylartalet 4 eller en 

 multipel deraf, för Ca .4/-silikatet, i öfverensstämmelse med det tetragonala sy- 

 stemets symmetriförhållande, och med denna tetragonala molekylarkomplex är 

 hos de två förstnämnda ett enkelt Ca-silikat förenadt i analogi med förhållan- 

 det hos leukophan och melinophan, och likaså tinnes hos en del skapolitarter 

 Na 2 Cl 2 såsom kämmolekyl. Med abstraherande från denna sistnämnda be- 

 ståndsdel kommer man sålunda till följande formler för lmfvudtyperna af ska- 

 politslägtet. 



Paranthit 4 (Ca AL Si, O s ). I „ 



Mejonit 4 (Ca AL SL 8 ) + Ca 3 Si 4 . | öl - ~ 4U 4Ö /o ' 



Wernerit 4 (^ jj* ^L öl + 2Ca ® 2 ° 6 > Si ° 2 = 45 ^ 48 %■ 



Till mejoniten (från Vesuvius) ansluter sig den på samma ställe förekom- 

 mande sarkoliten (Ca Al 2 8i 2 8 + Ca 2 Si 4 ) och till werneriten (eller ska- 

 politen från Laurinkaari) alla öfriga natriumhaltiga och mera kiselsyrehaltiga 

 (&:0 2 = 48 — 60%), samt på grund deraf mera svårlösliga skapolitarter, så 

 vidt icke denna höga kiselsyrehalt kan anses härröra af en förvittring eller 

 förorening, så t. ex. Ekebergit, Miszonit, Dipyr m. 11. 



Kristallokemisk konstitution. Såsom jag i min afhandling om kristal- 

 lernas grundformer (1. c.) antydt, visar en komplex af 8 med hvarandra enl. 



*) Doeltek (Chem. Mineralogie 1890) anser på grund af syntetiska försök, att det icke lider 

 något tvifvel om att ett tetragonalt silikat af Mejonitens form samt, anorthitens kemiska sammansätt- 

 ning existerar; härför talar äfven den af mig ofvanfiire anförda psendomorfosen af skapolit efter anor- 

 tkit (anortlioït). 



