utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 69 



åtminstone blott undantagsvis förete tvillingsbildning i stort i motsats till den 

 ytterst vanliga tvillingsbildningen hos andra t. ex. fältspatsgruppens mineralier, 

 hvilkas molekyler sakna kärnmolekyl. 



Den omvexling af albit- och anorthit artade partialmolekyler, som man så- 

 lunda kan antaga såsom sammansättande Werneritens molekylarkomplex borde 

 antagligen åstadkomma ett större närmande till det tetragonala systemets form- 

 förhållanden än de af ensamt CV/^Z-silikat bestående partialmolekylerna, i det 

 att albit och anorthit i sina vinkelförhållanden kompensera hvarandra eller hafva 

 den ena en spetsig, den andra en motsvarande trubbig vinkel riktad åt samma 

 håll. Dock visar sig icke någon annan skilnad mellan paranthit och wernerit 

 än att den förra företrädesvis synes vara benägen för hemiëdrisk utbildning. 

 Också är det egentligen icke molekylerna såsom sådana utan motsvarande atom- 

 grupperingar vi hafva att beakta och kunna då enklast tänka oss åtskilnaden 

 mellan den pseudotetragonala formkomplexen och skapolitens normalt tetragonala 

 atomkomplex sådan, att de oktaëdriska Al- och GVatomerna hos den förra be- 

 finna sig i en sned, osymmetrisk ställning till hvarandra, i den senare i pa- 

 rallel eller i allmänhet symmetrisk och i afseende på c-axeln tetragonal ställ- 

 ning. Skilnaden mellan det förra och det senare läget motsvarar skilnaden 

 mellan vinkeln b : c (= 87°) hos plagioklas och 90° hos skapolit; i den mån 

 partialmolekylerna ökas, blir sålunda äfven de resp. elementaratomernas inbör- 

 des läge mera symmetriskt. 



Skapolitkristallerna äro i allmänhet temligen normalt utbildade *) i motsats 

 till flertalet öfriga geoliter hos hvilka en anomali i den inre strukturn röjer sig 

 dels optiskt dels äfven i det yttre genom tvillingsstieckning (leueit), variationer 

 i ytvinklarna (albit) eller vieinalstruktur (danburit). Äfven denna stabilitet i 

 afseende på molekylarstrukturn hos skapolit i jemförelse t. ex. med den hos 

 nyssnämnda silikater kan väl tillskrifvas förekomsten hos den förres molekyler 

 af utom Na Cl, af ett calciumsilikat såsom central-molekyl, hvilken förbinder 

 de omkring liggande partialmolekylerna till en fast komplex. 



Äfven skapolitens optiska förhållande talar för den nämnda relationen till 

 plagioklas, i det att genom den ofvan antydda sammangrupperingen af plagio- 

 klas-tvillingsindivider en komplex med skapolitens negativa dubbelbrytning måste 

 uppkomma; skapolitaxeln motsvarar a-axeln hos Orthoklas och är sålunda blott 

 4° — 5° skild från dess största elasticitetsriktning. Mellan skapolit och plagio- 

 klas är väl skilnaden i afseende på de motsvarande elasticitetsriktningarna något 



*) Dock finner man vid undersökning af en parallelt med bas. planet slipad mejonit-platta en 

 ringa opt. tvåaxlighet vid kanterna af plattan med opt. axelplanet riktadt normalt mot dessa. 



