74 Fred. Joh. Wiik. 



(fig. 8), och således med dubbelt så stor hufvudaxel som de hos påvuxna kri- 

 staller förekommande hemimorfa. 



Riktigheten af detta antagande bestyrkes af nephelinens kemiska samman- 

 sättning, i det att såväl Rammelsbercj's formel: 3 R, AU Si-, O s + Si O, som 

 Rauff's formel : 4 R, AU SL 8 + Si 2 , om man multiplicerar den förra med 

 4, den senare med 3, leder till antagandet att nephelin-molekylen utgör en 

 komplex af 12 enkla alkali- (Na- resp. iTa)-silikat molekyler af anorthitens kon- 

 stitution samt med 4 eller 3 mol. Si O-, såsom kärnmolekyl. Till antagandet 

 af 12 mol. R 2 Al 2 Si, 8 leder äfven den ofvan gjorda jemf öreisen med plagio- 

 klasens pseudohexagonala tvillingskomplex, i det att den i sin holoëdriska och 

 holomorfa utbildning består af 12 half va eller ensidigt utbildade molekylar- 

 former af albit : Na 2 AU Si e 16 — 4 Si 2 , alldenstund endast c-planet eller 

 främre hälften, icke äc-pl. och den deremot svarande bakre hälften af albittvil- 

 lingsformen (fig. 3) är utbildad i den pseudorhomboëdriska tvillingskomplexen. 

 De enkla triklina partialmolekylerna kunna derföre äfven betecknas såsom Na- 

 resp. üTa-plagioklas af anorthitens formutbildning; också närmar sig den ofvan 

 nämnda nephelin-vinkeln \' 2 P : odP mera till den motsvarande vinkeln af anor- 

 thit än till den af albit. Beträffande de 3 eller 4 kärn- eller centralmoleky- 

 lerna Si 2 , ligger det nära för handen att tänka sig dem i det rhomboëdriska 

 tomrum, som bildas mellan de två mot hvarandra vända hemimorfa molekylar- 

 komplexerna, eller ock motsvarande de inåtvända (bakre) Si 2 -hälfterna af en 

 del af de plagioklas liknande partialmolekylerna. Att nephelinens molekyler 

 innehålla kärnmolekyler utvisas äfven deraf, att den i likhet med skapolit icke 

 uppträder såsom tvillingar i stort samt icke företer anomali hvarken i kristallo- 

 grafiskt eller optiskt hänseende, åtminstone icke i någon synnerligen utpräg- 

 lad grad. 



Äfven för nephelinen kan man, i likhet med livad ofvan anförts beträf- 

 fande skapolit, från den hypotetiska atomistiska konstitutionen komma till bryt- 

 ningsexponenter för o och e, nära öfverensstämmande med de på empirisk väg 

 funna. Tänka vi oss, i enlighet med ofvananförda sammansättning af nephelin- 

 molekylen, Na 2 + SL i riktning af normalerna till prismaytorna, och sålunda 

 motsvarande den ordinära strålens svängningsriktning, samt AU + 3 Si i rikt- 

 ning af hufvudaxeln, så erhåller man med antagande af spec. vigten = 2,6 



för Na-, + 2 Si O., 12 ' 5 + 2 ' 12 ' 6 = O,2ov, hvaraf 

 62,i + 2. 6Ü 



oj = 2,6. 0,207 + 1 = 1,5385 (funnen hos nephelin fr. Vesuvius: l,54i), 



