Utkast till ett Kr i st all okemiskt Mineralsystem. 77 



molekyl: dess kristaller visa sig nämligen vid vanlig temperatur sammansatta 

 af mot de resp. pyramidytorna svarande delar sålunda anordnade, att de af 

 Tschekmak, Mallard o. a. betraktats såsom rhombiska tvillingsbildningar, samt 

 omslutna af mot deuteroprismaytorna svarande, i concentriska kretsar anordnade 

 triklina tvillingslameller. De af W. Ramsat (Ofv. af sv. Vet. Akad. Förh. 

 1885 N:o 9) gjorda upphettningsförsök med milaritkristaller, hvarvid de yttre 

 lamellära partierna aftaga, och den innersta mot basiska planet svarande delen, 

 hvilken i plattor parallelt med bas. pl. visar sig enkelt brytande, tilltager, ut- 

 visa såsom Ramsay framhåller riktigheten af Rinne's åsigt, att milariten vid sin 

 bildning varit normalt hexagonal, men vid afsvalning sönderfallit i delar af 

 lägre symmetrigrad, stående i relation till kristallens yttre formförhållanden. 



Det nära sambandet mellan de optiskt olika delarna och kristallytorna hän- 

 tyda på att de förefunnits redan vid kristallens bildning, ehuru de först efteråt 

 genom molekylernas sönderfallande i sina partialmolekyler ge sig tydligt till- 

 känna samt te sig på olika sätt i polariseradt ljus allt efter de olika moleky- 

 lar-attraktionsriktningarna normalt mot de resp. ytorna ; (se vidare om de ana- 

 loga företeelserna hos apophyllit, idokras m. fl. anomala kristaller). 



Sodalit. 



Sodaliten kan sägas stå till nephelin i samma förhållande som leucit till 

 skapolit, i det man nämligen kommer till den dodekaëdriska sodalitformen genom 

 att tänka sig 4 nephelinindivider resp. motsvarande plagioklastvillingskomplexer 

 ytterligare tvillingsartadt genomträngande hvarandra, så att deras hufvudaxlar 

 motsvara rhombdodekaëderns trigonala axlar. Ett stöd för denna åsigt synes 

 mig lemnas af de af W. C. Brögger och H. Bäckström (Zeitschr. für Kry- 

 stallogr. XVIII) anstälda etsförsöken på sodalit kristaller. De visa nämligen, 

 att hvarje dodekaëder-yta sönderfaller i tvenne hälfter med den längre diago- 

 nalen såsom gränslinie, i det att de triangulära, skenbart monoklina etsngurerna 

 vetta åt motsatta håll, på grund hvaraf således dodekaëdern i sin helhet kan 

 betraktas såsom bestående af fyra hexagonalt rhomboëdriska delar eller ock 8 

 hemimorfa sådana sammanstötande i centrum. Härför talar äfven den ofta före- 

 kommande förlängningen af sodalitens kristaller i en trigonal axelriktning, hvar- 

 igenom de erhålla en hexagonal formtyp, äfvensom särskildt den af Hessenberg 

 beskrifna sodalitkristallen från Vesuvius, liknande en fältspatskristall med en 

 mot a-pl. hos fältspaten svarande ikositetraëderyta såsom t\illingsplan. 



Denna åsigt står för öfrigt i öfverensstämmelse med den för sodaliten all- 

 mänt antagna formeln 2 (iV« 2 Al, Si 2 O s ) + Na Cl, i det man nämligen genom 



