82 Fred. Joh. Wiik. 



Det är dock blott i mycket små individer desmin visar denna jemförelse- 

 vis enkla utbildning (se mina mineral, medd. VI; Finska Vet. Soc. Ofvers. 

 XXII); i större individer ser man på 6-pl. utom de fyra större tvillingsfälten 

 fyra smärre, h vilka dock stundom taga öfverhanden öfver de förra, och af hvilka 

 två äro belägna invid kanten b : c samt förete dermed parallel och normal tvil- 

 lingsstreckning, liknande mikroklinens gallerstrnktiir, och de två öfriga med strål- 

 formig streckning utgående från kristallens centrum mot «i-planen (se Lasaulx, 

 Zeitschr. für Krystallogr. II). Det synes som om denna mera komplicerade 

 struktur skulle bero på en tvillingsbildning, analog med den hos mikroklin och 

 plagioklas (albit och periklintvillingsbildningen), hvilket åter skulle utvisa, att 

 dessa större desminkristaller vore icke monoklint- utan triklint-anomala. F. ö. 

 förete de, då dessa triklina tvillingspartier blifva ensamt rådande öfver de mo- 

 noklina, i sin helhet taget en likhet med sådana anomala kristaller, hvilkas inre 

 är delad i koniska delar med centrum såsom spets och de resp. kristallytorna 

 såsom baser. Denna strålformiga mikrostruktur öfvergår småningom till de 

 kärflika aggregationsformer desminen i stort företer. 



Hos harmotom upprepas tvillingsbildningen i stort, enl. en lag analog med 

 Baveno-lagen hos fältspaten, till en pseudotetragonal samt hos phillipsit ytter- 

 ligare till en pseudoreguliär komplex, motsvarande sålunda de mot skapolit och 

 leucit resp. sodalit svarande tvillingskomplexerna af plagioklas; dock äro de ej 

 molekylära tvillingsbildningar, såsom de nämnda geoliternas, utan sådana i stort, 

 beroende väl dock äfven de uppå en central molekylar-tvillingskomplex, till 

 hvilken enkla molekyler symmetriskt fogat sig åt alla sidor. Men då de f. ö. 



äro lika med desmin kan man tänka sig dem äfven i kemiskt hänseende i lmf- 



i 

 vudsak öfverensstämma, sålunda att de utgöras af samma silikat 2 (B 2 Al 2 Si A 



i i 



12 ) = R 2 A1 2 Si G O lc + B 2 ALSi 2 O s , men hvartill hos harmotom och desmin till- 

 komma en kärnmolekyl bestående hos den förra af 2 mol., hos den senare af 

 4 mol. Si 2 + Il 2 O. Detta antagande bestyrkes deraf, att hos harmotom 1 

 och hos desmin 2 mol. vatten, på en kem. molekyl af föreningen i sin helhet, 

 bortgår först vid högre temperatur än de öfriga. Man kan då äfven erhålla 

 en förklaring öfver harmotomens och ännu mer phillipsitens större benägenhet 

 för komplicerad tvillingsbildning än desminens, i enlighet med hvad ofvan an- 

 tydts rörande förhållandet mellan melekyler med och utan kärnmolekyl i af- 

 seende på tvillingsbildning i stort. Man kommer sålunda i öfverensstämmelse 



med förhållandet hos fältspaten till följande sammanställning mellan hufvud- 



i 

 ytorna och elementaratoinerna : b (2) = B 2 , c (2) - AL, ab (4) = Si 4 med de fyra 



