100 Fred. Joh. Wiik. 



kalkfältspaten tili alkalifältspat d. ä. i molekylarförhållandet 1 : 2, såsom ock 



ii 

 utvisas af niolekylarformeln (13) hvari B — H 2 , Ca. 



Till muscovit kan äfven lepidoliten hänföras, ehuru den har en något större 

 kiselsyrehalt än den vanliga muscoviten, och trots sin yttre rhomhiska form 

 dock såsom etsfigurerna utvisa (se mina mineral, medd. VI, Finska Vet. Soc. 

 Förh. XXII) måste betecknas i afseende på sin inre molekylarstruktur såsom 

 triklin, hvilket dock icke hindrar att betrakta den i yttre afseende såsom rhom- 

 bisk, så mycket mer som det finnes muscovitvarieteter, som i detta hänseende 

 öfverensstämma med lepidolit. Dess molekylarform kan sålunda betecknas så- 

 som rhombisk, men sammansatt af fyra triklina partialmolekyler förenade om- 

 kring en kärnmolekyl af Si 2 , hvilken sålunda till de förra intager en ställ- 

 ning motsvarande den af Si 2 bestående delen af molekylen hos alkalifältspat 

 till den af silikatet bestående delen. Till denna centralmolekyl af Si är väl 

 äfven Fl att hänföras, så mycket mer som de fluorhaltiga phlogopit och zinn- 

 waldit i biotitgruppen äfven innehålla ett öfverskott af Si, hvilket jemte Fl 

 måste betraktas såsom kärnmolekyl, såsom synes af närstående figur (14), hvari, 

 liksom i de följande O-atomerna äro bortlemnade. 



14. 



F. ö. bör märkas att endast de lepidolitarter, 



\ Si hvilka hafva makrodiagonalt axelläge eller gående 



,y^ \^ , normalt mot en slaghnie i likhet med förhållandet 



2 \ \ l ? v --p*i. ] 10S muscovit, äro att hänföra till musco vitserien ; 



\^ fä : fä s^ 



Si ^ ^ Si de med brachydiagonalt resp. parallelsymmetriskt 



^vL-^ eller parallelt med en slaglinie gående äro åter att 



Lepidolit =(2^41,5», o, +Si, 0,Fi t ). hänföras till zinnwaldit och sålunda till biotitserien. 



Biotit. 



Under denna allmänna benämning kunna de tre glimmerarterna mer oxen, 

 phlogopit och zinnwaldit sammanföras, och bilda då en motsvarighet till de tre 

 hufvudarterna af muscovitserien (egentl. muscovit, margarit och lepidolit), i det 

 att meroxen såväl kristallografiskt som optiskt företer en högre symmetri eller 

 mera närmar sig det rhomboëdriska systemet än de tvenne andra, af hvilka 

 åter phlogopit på grund af sina trigonala resp. hexagonala etsfigurer kan be- 

 tecknas såsom mera symmetrisk än zinnwaldit med dess asymmetriska etsfigurer. 

 Likasom de tre muscovitarterna till det yttre ansluta sig till det rhombiska 

 systemet, i afseende åter på sin inre molekylärstruktur till det monoklina resp. 



