102 Fred. Joh. Wiik. 



i 

 så är den normalt rhomboëdrisk, men är såsom ofta torde vara fallet R 2 al 



i i 



två slag Ka 2 och H 2 i förhållandet 1 : 2 resp. 2:1, så blir komplexen rhom- 



boëdriskt monoklin. 



Beträffande det inbördes förhållandet mellan de tvenne rhomboëdriskt hemi- 

 morfa molekylarkomplexer, hvilka tillsammans bilda meroxenens grundmolekyl, 

 så kunna de antingen tänkas ensamma för sig substituera hvarandra eller ock 

 förenade till en fullständig rhomboëdrisk formkomplex (lik den i fig. 8 pl. fram- 

 stälda). Men derigenom blir den sålunda sammansatta komplexen fortfarande 

 hemimorf, i det att den ena ändan deraf kommer att utgöras af treatomiga, 

 den andra af tvåatomiga radikaler. Att i sjelfva verket biotitkristallerna stund- 

 om uppträda såsom hemimorfa utvisas af en invuxen biotitkristall från Tam- 

 mela, utdragen i ^-axelns riktning samt med glänsande c-plan och mindre glän- 

 sande, glidytor liknande orthodoma-ytor, utbildade blott i ena ändan af kristallen. 



Men denna från fältspatsformen deducerade, i och för sig redan ganska 

 komplicerade hemimorfa resp. holomorfa biotitmolekylarkomplex blir ännu mer 

 komplicerad derigenom, att den i likhet med muscovitformen måste tagas tre 

 gånger i hufvudaxelns riktning för att motsvara grundrhomboëdern hos biotit 

 med c = 4,9i. Att verkligen meroxen, om man nämligen derifrån afskiljer den 

 tydligt opt. tvåaxliga phlogopiten, kan betecknas såsom rhomboëdrisk, synes 

 mig framgå såväl af den yttre, mer eller mindre tydligt rhomboëdriska formen, 

 de rhomboëdriska etsfigurerna *) samt den i det närmaste opt. enaxligheten, i 

 hvilka hänseenden den icke skiljer sig från den normala rhomboëdriska formen 

 mer än andra anomala hexagonala kristaller. Detta synes mig bestyrkas utaf 

 den af Des Cloizeaux (Inst. 18, 588) funna förminskningen af den opt. axel- 

 vinkeln med omkr. 1" på omkr. 150° temperaturförhöjning, hvilket, då hos biotit 

 (meroxen) opt. axel vinkeln är mindre än hos phlogopit eller < 15°, leder till 

 den slutsats, att meroxenen vid 1,000° — 1,500" eller vid dess bildningstempe- 

 ratur varit opt. enaxlig och sålunda normalt rhomboëdrisk, men vid afsvalnin- 

 gen sönderfallit i monoklina resp. triklina subindivider. 



*) Då emellertid dessa rhomboëdriska etsfigurers kanter (mineral, medd. 1. c.) icke gå parallelt 

 eller normalt utan stå snedt mot de parallelt med deuteroprismaytorna gående slaglinierna samt der- 

 Jemte förete en mer eller mindre asymmetrisk form, synes biotiten egentligen böra betecknas såsom 

 tetartoëdriskt rhomboëdrisk i likhet med nephelin och turmalin, och sålunda vid anomal utbildning tän- 

 kas sammansatt af ytterst triklina smådelar i likhet med zinnvaldit. Med afseende härpå liar man skäl 

 att tänka sig de ofvan anförda monoklina partialmolekylerna, hvilka bilda de rhomboëdriska komple- 

 xerna, t. e. d. ytterligare sammansatta af tvenne triklina individer. 



