104 Feed. Joh. Wiik. 



kan af etsningsmedel framkomma trigonalt pyramidal a etsfignrer, hvilkas kant- 

 riktningar gå normalt mot slaglinierna, således parallelt med trycklinierna, vid 

 starkare inverkan åter sexsidiga figurer, hvilkas kanter tvärtom gå parallelt 

 med de förra, normalt mot de senare linierna. Vanligtvis sitta de tresidiga 

 figurerna regelbundet inom de sexsidiga, och då de förra enl. regeln, såsom man 

 vid vridning af mikroskopets mikrometerskruf finner, äro dubbla d. ä. bilda 

 tvenne öfver hvarandra stående triangulära figurer i omvänd ställning eller mot- 

 svarande ytorna i en rhomboëder, så finner man att dessa etsfigurer motsvara 

 formen af ofvan anförda molekylarkomplex (fig. 16), nämligen de trigonala figu- 

 rerna ändytorna, de hexagonala åter sidoytorna, hvaraf äfven kan slutas, att 

 de förra motsvara trycklinierna resp. glidytorna, de senare slaglinierna eller 

 spjelkningsytorua. Att de vidare icke äro normalt rhomboëdriska såsom bioti- 

 tens etsfigurer utan monoklina utvisas deraf, att de sexsidiga figurerna hafva 

 en sida längre än de andra, nämligen den parallelt med opt. axelplanets rikt- 

 ning (i-planet) gående, samt att de tresidiga figurerna icke äro liksidiga utan 

 likbenta, med den kortare kanten (basen) gående normalt mot nämnda riktning. 

 Detta står i samband med den af Tschermak funna lutningen af 1 — 2° af den 

 negativa bissectrix mot c-planet. 



Genom denna nära anslutning af phlogopit till meroxen i kristallokemiskt 

 hänseende är det sannolikt, att de med hvarandra kunna bilda isomorfa mole- 

 kylarföreningar, såsom äfven Tschermak framhållit, och att sålunda mellan me- 

 roxenens mera symmetriska och phlogopitens mindre symmetriska form en serie 

 af öfver gångar förefinnes. 



Anomit. Denna till phlogopit i afseende på yttre habitus och förekomst- 

 sätt nära stående glimmerart kan, såväl på grund af dess kemiska förhållande 

 (se Tschermak: Die Grlimmergruppe. Zeitschr. für Krystallogr. III p. 133) som 

 dess optiska axelläge normalt mot en slaglinie i likhet med muscovit, betraktas 

 såsom en molekylarförening af öfvervägande biotit och underordnad muscovit. 

 Med afseende på dess etsfigurer (mineral, medd. 1. c.) ansluter den sig närmare 

 till phlogopit än till meroxen. 



Zinnwaldit (Lepidolit t. e. d., Lithionit). Hit bör räknas icke blott den 

 egentligen s. k. lithionglimmern från Zinnwald utan ock hvarje annan lithion- 

 glimmer med axelläge parallelt med en slaglinie, sålunda ock t. ex. de af mig 

 (1. c.) anförda och etsade lepidoliterna från Ural. Likasom phlogopit kan be- 

 tecknas såsom en biotit med tydligt utpräglad monoklin molekylarstruktur, så 

 Zinnwaldit som en sådan med bestämd och konstant asymmetrisk inre struktur. 

 Den förhåller sig sålunda till meroxen såsom den ofvan anförda lepidoliten till 

 muscovit, och kan derföre uttryckas genom en molekylarformel lika med mero- 



