Utkast till ett KristallokemisM Mineralsystem. 105 



xenens, men bestående af 3 triklina tvillingsindi vider i st. f. 3 monoklina enkla 

 individer eller partialmolekyler. Att verkligen zinnwalditens och de dertill sig 

 anslutande lepidoliternas grundmolekyler hafva en asymmetrisk form framgår 

 med bestämdhet af de utaf Baumhaueb och mig iakttagna etstigurerna. Ehuru 

 visserligen deras form vexlar allt efter olika lösningsmedel (fluorväte och kau- 

 stikt kali), så är dock deras allmänna symmetriförhållande i hvarje fall konstant. 

 Sålunda ger såväl det ena som det andra lösningsmedlet på zinnwaldit- och 

 dermed analoga lepidolitplattor mera asymmetriska etstigurer än på muscovit, 

 meroxen och phlogopit. Man kan sålunda icke betvifla, att de enskilda grund- 

 molekylerna af lithionglimmern i och för sig betraktade hafva en asymmetrisk 

 form. Deremot bilda de tillsammans genom tvillingsbildning närmast en mono- 

 symmetrisk eller rättare en hemimorft monoklin formkomplex med yttre hexa- 

 gonal formtyp, i hvilken de tvenne tvillingsartadt med hvarandra förenade asym- 

 metriska hälfterna icke kunna optiskt men väl genom etsning särskiljas. Dock 

 visar sig stundom äfven, såsom Baumhauer (Zeitschr. für Krystallogr. III p. 

 114) funnit, en parallelt med ab- och i-, stundom äfven med a-pl. gående la- 

 mellär struktur med en från den normala, parallelt och normalt mot i-planet 

 (symmetriplanet) gående utsläckningsriktningen något afvikande sådan, således 

 i öfverensstämmelse med förhållandet hos milarit och andra i tvillingslanieller 

 upplösta anomala kristaller. Då härvid de parallelt med a- och i-planen gående 

 zonerna äro något skiljaktiga från de parallelt med »i-planen, så visar sig häri 

 delvis en anslutning till den rhombiskt monoklina lepidolitens strukturförhållan- 

 den, ehuru den yttre formen är pseudorhomboëdrisk eller hexagonal, hvilket ger 

 anledning till antagandet af en molekylarförening mellan den rhombiskt och den 

 rhomboëdriskt mono- resp. triklina lithionglimmern, motsvarande den emellan 

 phlogopit och muscovit hos anomit. Denna förening kan enklast och på ett 

 med zinnwalditkristallernas strukturförhållande öfverensstäminande sätt tänkas 

 sålunda, att till en pseudohexagonal centralmolekylarkomplex fogat sig enkla 

 partialmolekyler i de resp. hufvudriktningarna, af kvilka de i riktningarna a 

 och i förete den monoklina muscovitformen, de i de mellanliggande «i-riktnin- 

 garna den triklina lithionitformen. I hvarje händelse förete de tvenne lepido- 

 litarterna en nära förvandtskap, hvilken i allmänhet kan uttryckas sålunda, att 

 hvardera ytterst utgöras af triklina partialmolekyler af mimetiskt rhombisk resp. 

 rhomboëdrisk formtyp, hvilka sålunda vid upprepad tvillingsbildning åstadkomma 

 komplexer af till det yttre resp. pseudorkonibisk eller rhomboëdrisk form. I 

 sjelfva verket företer lepidoliten med brachydiagonalt axelläge t. ex. lithionglim- 

 mern från Schtittenhofen enl. Sgharizek (Zeitschr. tur Krystallogr. XII 1.) en 



14 



