106 Fred. Joh. Wiik. 



ytterst komplicerad tvillingsbyggnad enligt den för glimmern i allmänhet van- 

 liga lagen med prismat ab ( ooP) såsom tvillingsyta. 



Glintonit. (Sprödglimmer) . 



Till clintonit-serien höra, ntom den egentliga clintoniten (Seybertit), Xant- 

 Jiophyllit ( Waluewit) och Brandisit, hvilka enl. Tschermak (Die Clintonitgrnppe ; 

 Zeitschr. für Krystallogr. III p. 496 o. f.) äro att betrakta såsom isomorfa. 

 Till de egentliga glimmerarterna stå de enl. nämnde författare i ett omvändt 

 förhållande, sålunda att hos clintonitarterna slaglinierna motsvara läget af tryck- 

 linierna hos biotitarterna och tvärtom. Då emellertid såsom jag funnit (1. c.) 

 etsfigurerna hos clintonit från Warwick i New- York (Seybertit) äro fullkomligt 

 öfverensstämmande med dem hos phlogopit från Pargas, i det att de sexsidiga 

 etsfigurerna hafva sin längsta sida parallel med opt. axelplanet samt en af slag- 

 linierna, och de trigonala stå symmetriskt i förhållande till denna och med kan- 

 terna normalt mot slaglinierna, så synes mig detta motsatta förhållande mellan 

 clintonitarterna och de egentliga glimmerarterna icke böra betraktas blott med 

 afseende på den inre strukturn hvari de i hufvudsak öfverensstämma utan med 

 afseende på dess förhållande till de pseudohexagonala yttre begränsningsytorna 

 eller formen i sin helhet, nämligen sålunda att slagliniernas riktningar hos clin- 

 tonitarterna tänkas motsvara protoprismaytorna eller motsvarande monoklina 

 ytor, under det att de hos biotitarterna- gå parallelt med deuteroprismats ytor, 

 och tvärtom trycklinierna hos de förra deuteroprismat, hos de senare protopris- 

 mat, eller att med andra ord de tvenne analoga pseudohexagonala formkomple- 

 xerna stå i en sådan ställning till hvarandra, att man kommer från den ena 

 till den andra genom en vridning af komplexen 30" eller 90" omkring hufvud- 

 axeln; de förhålla sig sålunda till hvarandra analogt med det ofvan anförda 

 förhållandet mellan nål- och bladzeolit, hvilkas med plagioklas-fyrlingskomplexen 

 analoga grundformer stå till hvarandra i en diagonal ställning, så att den enas 

 prismaytor motsvara eller äro eqvivalenta med pinakoidytorna hos den andra, 

 ett förhållande analogt med det mellan skapolit och idokras (se denna senare). 

 Uppfattar man clintonitarterna såsom monoklina, så kominer sålunda den 

 klinodiagonala riktningen hos dem eller symmetriplanets riktning att i afseende 

 på läget motsvara den orthodiagonala riktningen hos biotitarterna och tvärtom. 

 Också finner man i allmänhet, att om de förra, såsom Tscheemak gör, hänfö- 

 ras till samma axelsystem som de senare, den orthodiagonala och de dermed ana- 

 loga klinopyramidala zonerna, hvilka tillsammans motsvara protopyramidzonerna 

 hos de såsom pseudohexagonala tänkta formkomplexerna, mestadels äro öfver- 



