Utkant till ett KristalldkemisM 31iueral.sij.stem. 107 



vägande ntbildade hos sprödglimmerarterna i motsats till förhållandet hos de 

 egentliga glimmerarterna, hos hvilka tvärtora de klinodiagonala och primära 

 pyramidzonerna företrädesvis äro utbildade. Sålunda äro hos de jemförelsevis 

 väl utbildade waluewitkristallerna tre ytor *) öfvervägande, nämligen orthodomat 

 x (101) samt två klinopyramidytor (/(132), hvilka hos biotit antingen helt och 

 hållet saknas eller äro obetydligt utvecklade. Da nu enl. (Tschebmak (1. c.) 

 det opt, axelplanet hos denna clintonitart är riktadt normalt mot don först- 

 nämnda ytan (x) och den dermed parallelt gående slaglinien, så blir detta läge, 

 enl. Tschermak's uppfattning af clintonitens axelförhållande, hos waluewit paral- 

 lelsymmetriskt, men deremot med beaktande af ofvan nämnda motsatta förhål- 

 lande mellan clintonit och biotit eller enl. den af mig antagna ställningen för 

 den förra tvärtom normalsymmetriskt; och på samma sätt blir det af Tschkkmak 

 för seybertit anförda normalsymmetriska axelläget med beaktande af nämnda 

 förhållande, eller i senare fallet, parallelsymmetriskt, i det att de af Tschermak 

 såsom ytor hörande till de klinodiagonala och primärt pyramidala zonerna blifva 

 orthodiagonala och klinopyramidala, då de hänföras till ofvannämnda omvända 

 axelsystem. För detta parallelsymmetriska axelläge hos seybertit talar också på 

 det bestämdaste de ofvannämnda etsfigurernas förhållande, hvilka till formen 

 äro lika med dem hos phlogopit men böra likasom formkomplexen i sin helhet 

 betraktas i en 90° omvänd ställning. Härigenom komma de sexsidiga etsfigu- 

 rerna, hvilkas sidor hos phlogopit motsvara deuteroprismaytor, att hos seybertit 

 motsvara protoprismaytor, och de trigonala etsfignrerna åter hos denna senare 

 deuteropyramidytor, fördelade på tvenne trigonala pyramider, hvilket utvisar att 

 sprödglimmern betraktad såsom hexagonal bör hänföras till den trapezoedriskt 

 tetartoëdriska afdelningen af det hexagonala systemet, således i överensstäm- 

 melse med qyarz, hos hvilken äfvenledes tresidiga etsfigurer kunna framkallas 

 medelst fluorväte på bas. planet, häntydande på en analog formkomplex med 

 den hos sprödglimmern. — Den omständigheten, att de af Tschermak hos clin- 

 tonitartema bestämda kristallformerna erhålla i allmänhet ganska komplicerade 

 symboler talar äfven för den mindre naturenligheten af det af honom valda 

 axelsystemet, F. ö. synes mig mera afseende böra fästas vid de af etsfignrerna 

 antydda symmetriförhållandena än vid de från de yttre i allmänhet otydliga 

 formerna härledda hos clintonitarterna. 



*) Dessa tre ytor motsvara såsom Tschermak (1. c.) anmärker de tresidiga etsfigurer, som man 

 erhåller genom etsning med svafvelsyra och hvilka jag (1. c.) äfven erhållit genom etsning af Xantho- 

 pyllitplattor med fluorvätesyra. De visa sig sålunda verkligen höra tillsammans och motsvara i den af 

 mig antagna hexagonala ställningen rhomboëderytor. 



